FÖLDTANI KÖZLÖNY 



XXXI. KÖTET. !!)( 11. JANUÁR ÁPRILIS. i 4. FÜZET, 



A FÖLD KORA. 



Dr. KÖVESLIGETHY RADÓ-tÓL* 



A spektrálanalizis kétséget nem hagyó módon mutatja, hogy a saját 

 fénynyel biró égi testek, az állócsillagok — közöttük természetesen a Nap 

 is — izzó gázbiirokkal körülvett tömegek, a melyeknek anyaga szilárd, 

 vagy folyós, vagy nagy nyomás alatt álló gáz lehet, s a melynek hőmérsék- 

 lete a burkolaténál tetemesen magasabb. Egyszersmind bizonyítja, hogy az 

 égi testek anyaga ugyanazon elemekből áll, a melyeket a Földön is isme- 

 rünk s hogy a hőmérséklet kisebbedése mellett ugyancsak a Földön is 

 ismert vegyületek keletkeznek. Könnyű meggyőződni arról, — és erre 

 később módunk is lesz, — hogy az égi testeken a hőmérsékletnek befelé 

 való növekedése oly rohamos, hogy már kis mélységekben a felület alatt 

 oly magas hőmérsékleteket találunk, melyek minden anyag kritikus 

 hőmérsékletén felül állanak, úgy hogy az uralkodó nagy nyomások elle- 

 nére is az égi testek magva merőben gáznemünek tekintendő. Ez okosko- 

 dás tehát a sj)ektrálanalizis által megengedett három lehetőség közül az 

 első kettőt elveti. Tudvalevő dolog, hogy hasonló nézet a Föld belsejére 

 vonatkozólag ma mindjobban tért hódít. E nézet, a melyet helyesebben 

 talán már elméletnek is nevezhetünk, a Földet sokkal közelebb hozza 

 kozmikus eredetéhez és egy aránylag vékony, kihűlt kéregtől eltekintve, 

 bolygónk is állócsillagnak nevezhető, a melynek az igazi természete az 

 úgynevezett <iúj)) csillagok módjára erupcziókban bárhányszor feltárul. 

 Oly szerény modorban mégis, hogy erről világűri szomszédaink is alig 

 vehetnek tudomást. 



A KiRCHHOFF-féle törvény az emisszió és abszorpczió egyenértékűsé- 

 géről módot nyújt az állócsillagok felületi hőmérsékletének becslésére. Ha 

 ugyanis valamely tetszőleges anyag és az abszolút fekete test spektrumá- 

 ban a maximális intenzitás helye ugyanazon hullámhosszúságra esik, 

 akkor mindig a nem fekete test a melegebb. Korábbi, Ó-Gyallán végzett és 

 a levegő elnyelő befolyásától mentesített megfigj^eléseim szerint a fehér, 

 sárga és vörös csillagok intenzitásmaximuma illetve 0'45, 0-53 és 0*60 

 ezredmilliméter hullámhosszaságra esik. Minthogy a spektrálanalizis egyik 



* Előadta a M. Földtani Tcársniat Í90() ái^rilis 4-én tartott szakülésén. 

 Földtani KOzlöívj. XXXí. hőt. 1001. 1 



3//^^ 



