SCHAFARZIK F. 



4»/u), Bagy a vízkapaczitása (340/0, homoké 29»/o). — Yízfelszivóképesség tekinte- 

 tében — a kapillaritás törvényén alapulva ez, — annak intenzivitása és nagysága 

 első sorban természetesen a durva és finom talaj alkatrészek mennyiségétől függ. 

 A szerint a mint több vagy kevesebb homok van a talajban, gyorsabb a 

 vízfelszívás vagy lassúbb, de elérvén azt a pontot, hol a felszivárgás ereje gyengül, 

 a homoknál lassúbb lesz a fölszivódás, az agyagban felszívódó víz utóiéri s el is 

 hagyja. — így a homokban 3 cm 1 p, 5 cm 2 p, 7 cm 4 p alatt ; ennél az agyag- 

 nál 2 cm 16 p, 3 cm 27 p, 4 cm 41 p, 5 cm 1 ó 3 p alatt szivárgott fel s 24 ó 

 alatt 1(5^2 cm. — A lefelé haladó víz gyorsasága a következő : 2 cm 8 p, 3 cm 15 p, 

 4 cm 26 p, 5 cm 49 p ; 24 óra alatt 16 cm. 



Duzzadása — tekintve, hogy humusz nincs benne, szinte az agyagtartalom- 

 mal áll kapcsolatban — nem mondható csekélynek. — Tömegének Vis-öd részével 

 növekedik térfogata teljes vízfoghatósága mellett ;azaz egy köbméter 63"244 dm"-rel 

 duzzad. — Zsugorodása kiszáradása alkalmával szintén jókora 1 m''-re 26'723dm^ 

 esik. — Innen magyarázhatók a rajta előforduló nagy repedések s minden struk- 

 túrájában való rétegzés elmosódása. 



Fajsúlya nagy agyagtartálmánál fogva szintén csekélyebb. 



Az előadottak tehát kétségtelenül bizonyítják, hogy csakugyan niéí^z- 

 karho)>rít nélküli i'asas t(gy(({jf/(íl van dolgunk, ineh/ bőségesen tartahnaz 

 finomabb és (lurvábbszemüliomokot s a melyben számos babércz-konkré- 

 tió található, és e helyen még csak azt jegyzem meg, hogy az iszapolási 

 maradék, a por és finom homok tulnyomórészben kvarczszemcsékböl, to- 

 vábbá vasokkerszemcsékböl, kevés finom muszkovit-pikkelykéből, imitt- 

 amott egyes turmalin és zirkonnak tartható kristálykákból áll. 



Ha most végezetül ezen agyag eredetét és keletkezését kutatjuk, akkor 

 mindenek előtt geológiai előfordulását illetőleg ki kell emelnem azt, hogy 

 ezen agyag említett vidékünkön a pontusi korú lerakódások fölött egy 

 dombon-völgyön elterüló', olykor több mtr vastag takarót képez. A hol dom- 

 bon előfordul, ott rétegzése vagy szintes települése nincsen. Kövületeket 

 az eddig bejárt területemen nem szolgáltatott. Ha függőleges profilban le- 

 felé vizsgáljuk ezen agyagtakarót, akkor azt tapasztaljuk, hogy fokozatosan 

 az alatta fekvő kékesszürke pontusi agyagba vagy homokos agyagba átme- 

 neteket képez, oly módon, hogy színezete sárgásán és kékesen tarkázott, 

 szövete pedig rétegzetlen darabos. Lefelé a babércztartalom csökken, ép 

 úgy, mint a vasokkeres színezés is, mely az 5. vagy 8-ik méterben már leg- 

 fölebb egyes repedések mentére szorítkozik. 



Szóval én Szapáryfalván, valamint Lúgos környékének egyéb pontjain 

 is azon benyomást vettem, hogy a babérczes agyag semmi egyéb, mint egy 

 szárazföldi, helyben képződött kőzet, mely az alatta előforduló pontusi 

 agyag rovására fejlődött ki azzá, a mi. 



A kékes pontusi agyag vasban igen gazdag ugyan, de ez Emszt Kálmán 

 szíves közlése szerint kizárólag vasoxidul. Mióta most már a pontusi kor 

 ezen legutolsó üledéke szárazra került és a felszínt képezi, azóta azt igen 



