IRODALOM. 39 



módszer még kevésbbé jöhet tekintetbe, és a mi pedig az agrogeologiai kar- 

 tirozást illeti, abban a tekintetben már épenséggel teljesen lehetetlen. Oly 

 tudományos talajosztályozás, a mely a gyakorlati czéloknak is a legmeg- 

 felelőbb, és mely egyszersmind az agrogeologiai kartirozásnál is használ- 

 hat() legyen, csak egy lehet, és ez az, a mely geológiai és petrografiai 

 alapra van fektetve. Ilye ntalaj osztályozási módszer a FALLou-GiRAED-féle, 

 mely jóllehet még nem tökéletes, mégis ezen elv szerint az eddigiek között a 

 legjobb. Ezen osztályozási módszeren belül azután az egyes talajnemek főbb 

 alkatrészek szerinti csoportosítása következik, a mit a Thaer-Schübler- 

 féle talajosztályozási módszerében találunk kifejtve. Horusitzky Henrik. 



IRODALOM. 



(1.) Blanckenhorn : Stuűicii it) cicr Kreidcformation iin mdUclienuuclii'fsl- 

 Jichcn Sidx'Dhürgen. Zeitschr. d. D. Geol. Gesellsch. Bd. 52, 1900. 

 Protokoll p. 23. 



Szerző Oebbeké-vbI a kisdisznódi és sebeshelykörnyéki felső kerületet be- 

 járta s itt szerzett tapasztalatait írja le. 



A kisdisznódi (BL.-nál Micbelsberg) rétegeket a Silberbach völgyében 

 tanulmányozta, hol a kristályospalákra fiyschszerű, feketés, csillámos, homokos 

 márgapala rétegek vannak települve, melyek a patak jobb partja alá dűlnek. 

 E homokkőben kövületek igen ritkák, de AcKNEu-nek mégis egy egész sorozatot 

 sikerült belőle gyűjteni, melyet «Der Götzenberg, orographisch, geologisch und 

 paláontologisch skizzirt (Verh. und Mitth. d. siebenb. Ver. f. Naturwissensch. zu 

 Hermanstadt I. 1850.) cznnű munkájában dolgozott fel. Szerző e gyűjteményt 

 revideálta és belőle a következő fajokat határozta meg: Cidaris cí. vesiculusa, 

 GoLDF. (tű), Holaf^ter cf. carinatus, La>:. sp., Inoceramus cf. virgatus, Schlüt. 

 (AcKNER-nél I'osidonomya Bechcr'i), Trochus sp. n. ind., Naiitilus cf. Fleuriaii- 

 simius, D'0ej3. Puzosia planiilata, Sow. sp. P. cf. Bhima, Stol., Acanthocera^ 

 rhutomagense, Beongn., Ac. Manteli, So\v. (AcKNER-nél Ammonites sp. t. 2. f. 1.), 

 Ac. cenomanense, Pict. sp. 2, Ac. athleta, Blanckenhorn (AcKNER-nél Scaphites 

 sp. t. 2, f. 2.), Forbesiceras sp. cf. suhobtectiim, Stol. (AcKNER-nél : Hamites sp. 

 j. 2, f. 3) Hamites sp. Belemvites ultirnus, Belemnites sp. indet. E felsorolt fauna 

 a cenoman korra vall. 



A cenoman réteg felett szürke, csillámos, palás elválása öregszemű homokkő, 

 szürke porhanyó konglomerát, kékes agyag és márga, szenet is tartalmazó rétegei 

 következnek, melyekre vörös agyagpala, kvarcz és rudisták héjaiból összeragasztott 

 verrukanószertí brecsia települ, s melyet a turonkori upohlawi konglomeráttal 

 hasonlít össze. E brecsiára a közép mioczén agyag és márga rétegei rakódtak le 

 a patak alsóbb részén. 



Szerző azután áttér a sebeshelykörnyéki felső krétakori rétegek leírására, 

 melyeket részint a felső tűronba vagy a coniacienbe, részint az alsószenonba, a& 



