440 ISMERTETÉS. 



szénsaras mész nm : kétisanfs rcrji/ütclc/, azon a pontokon, a hol az altalajban a 

 szénsaras mész hiányzik. A talajok sok víztartalmú kettős kovasavas vegyületeket 

 tartalmaznak (egész AÁ^yn-ig) és általában igen finom szeműek. 



A vegetatio «steppe» jelleggel bír; erdŐ csak kevés van rajta. 



A stei>j>(' í,éi>zödés okairól különösen az oroszok írtak sokat, Dokdtsájev és 

 KosTYTSKv képviselik a két legfontosabb irányt. Dokutsájev az általános klimatikus 

 viszonyokban Kostytsev a talaj physikai tulajdonságaiban keresi a steppe kéj)zödés 

 okait. Mind a két nézet helyes alapon áll, de külön-külön egyiköknek sincs igaza, 

 mert a klima befolyásolja a képződött talaj minőségét és a keletkezett talaj s a 

 klima együtt hozza a steppét létre. 



Valami oknak kell fennforogni, amely a füvek tenyészetének áfás növények 

 felett előnyt biztosít. A talaj nagy só-tartalma ezt nem okozhatja, mert sós talajon 

 vannak erdők, míg ellenben másutt só-mentes talajon hiányzanak. Az okot a 

 talaj physikai sajátságában kell keresnünk. Erdő a steppéken mindenütt ott talál- 

 ható, a hol a ialaj homokos. A beerdősítés csak ott sikerül, a hol a fák tenyészetét 

 az első esztendőkben kapálással segítjük elő, a füveket kiirtják s ily módon 

 megakadályozzuk, hogy a fűfélék a fás növényeket az első időben elnyomják, a mi 

 kapálás nélkül föltétlenül bekövetkeznék. 



A steppe képződés okait nyilván a steppe-talajok physikai tulajdonságai- 

 ban, nevezetesen azoknak magas víz capacitásában kell keresnünk. A steppe- 

 talajok a hideg időszak alatt erősen megtelnek vízzel. A meleg beálltával a nedves 

 talajban a fűfélék igen buja tenyészetnek indulnak, a mely a száraz időszakban - - 

 junius-juliusban — véget ér. A talaj nagy víz capacitása megakadályozza annak 

 mélyebb rétegekig való átnedvesedését, s a csapadék vizek elpárolognak anélkül, 

 hogy a növényzet azt teljesen kihasználhatta volna. A fás növények zsenge 

 korukban, a midŐn gyökereik még nem érték el azt az alsó réteget, a melynek 

 víztartalma a csapadékokkal nem áll egyenes összeköttetésben, a nyári aszály 

 beköszöntével elsatnyulnak, a fűfélék nyárra életüket befejezték és jövő tavaszszal 

 tonyészetök újult erővel indul meg s a nyári aszály alatt elsatnyult fás növények- 

 kel könnyen küzdenek meg, hamar elnyomják azokat. 



A kis víz capacitásu homoktalajokban a csapadékvizek vastag réteget 

 nedvesítenek át. továbbá azokba a nyári kiszáradást a talajnedvesógnek köunyíí 

 szerrej való pótiása (6 — 8 rat mélységből is !) lehetetlenné teszi. A homoktalaj 

 még a legnagyobb aszályok idején sem szárad ki, ebben tehát a fás növények a 

 fűfélékkel szemben előnyben vannak s az erdőképződés, ha csak azt az ember 

 meg nem akadályozza, természetes utón halad. 



Hazánkban, a steppe vidéken — az alföldön - erdő csakis homok talajon 

 tenyészett. Agyagos talajon csnkis azon a terűleteken'találunk ma még természetes 

 erdőket, a melyeket valamely folyó árlnilláomi hiroszszal rl/u-oszloUak s annyi. 

 Hfídrességi/i-l Iclilcllcli, hoiiy ozl a iii/ári oszódy nrm fiítllo hrlnliil,- /.iszóirilaiii. 

 A folyó szabályozás előtti időkben tudjuk, hogy az összes árterületeken és a bel- 

 vizek mentén őserdők ;Ultak. Így a, Hortobágy, Ijerettyó, a Tisza mente, a Béga 

 és Temes árterei mind szép és hatalmas nagy terjedelmű erdőkkel voltak benőve ; 

 mióta azonban a víz ezen területeket nem árasztja el, az erdők lassanként kipusz- 

 tulnak s a felújításukra irányuló kísérletek sok helyütt kudarczot vallottak. 



A Duna völgyében a vízjárta helyeken még ma is találunk gyönyörű erdő- 



