320 Dt BÖCKH HUGÓ : 



a legfinomabb hasadékokba is behatolva, iiiten.siv elváltozásokat hoz- 

 tak létre. 



Ef];yúttal a víz az elbontott kőzettel érintkezve, cserebomlás állt be, 

 a mi a telér mentén a kőzet elkovásodására, a telérben pedig a kovasav- 

 nak quarez alakban való kiválására és a többi ásványnak a lerakódására 

 adott okot. E mellett kétségtelen, hogy a kőzetben található pyrit igen 

 nagy része a H'-^S közbejöttével a Fe tartalmú silikátok rovására kép- 

 ződött. 



Az aranytartalomnak teléreinkben a mélység felé való növekedése, a 

 mi Ferenez-aknán eelatáns, talán szintén ezzel áll összefüggésben. 



Az arany Bischof szerint* kovasavas arany alakjában vízben old- 

 ható. A mélyben ez a vegyület szabad kovasav mellett képződhetik. Ha 

 most a víz felszáll a hasadékokon, ott a cserebomlás folytán az összetétel 

 megváltozik, egyúttal más a hőmérséklet és a nyomás is és legelőször is a 

 könnyen bomló aranysilicát fog bomlani. A kovasav mint quarez és az arany, 

 mint termés elem kicsapódik. Innét ered talán az aranynak a quarczhoz való 

 kötöttsége. 



Idővel e hasadékok kitöltettek. Egyesek később újra felszakadtak, de 

 az új hasadék, ha nagyjában követte is a régi csapását, még sem volt vele 

 parallel lefutású. Ekkor azonban a vulkáni tevékenység már csökkent volt. 

 Forró víz nem ömlött ki, csak gőzök és gázok szálltak fel a mélyből. 

 Az eredmény a kőzetnek elbontása, elkaolinosodása volt. Ez szolgáltatta 

 az úgynevezett « agyagos eret». 



Ott, a hol a «quarczos ér>) érczekben különösen gazdag, volt az új 

 hasadék, kisebb lévén az ellentállás, rendesen keresztezte a régibb eret és 

 az ércztartalom egyes göbök alakjában van meg az « agyagos érben'). 



Az agyagos ér természetesen sokkal élesebben válik el a kőzettől, 

 mint a quarczos, mely a fokozatos elkovásodás révén szorosan összefügg az 

 anyakőzettel és a régi bányászra nézve, a ki mindig az ér lapja után ment, 

 ez sokszor végzetessé vált, a mennyiben a jól elhatárolt agyagos ér után 

 menve, bent hagyta az érczes közt. 



A selmeczi teléreknek kétféle kifejlődése, a quarczos és agyagos ér, a 

 kőzetnek a telértől távolabbra való fokozatosan kisebb mérvű elbontottsága 

 így természetes magyarázatát leli. 



De magyarázatát leli még egy másik körülmény is, az, hogy a felérek 

 a tufás konglomerátokban és brecciákban sehol sem folytatódnak. 



Ugyanaz a jelenség ez, a mit a kontakt hatásoknál is észlelhetünk. 

 Ha homokkövekhez érünk, például valamely gránit kontaktjában, úgy ott, 

 daczára, hogy a homokkő complexus előtt és után intensiv kontakt hatáso- 



* Chemischc (ieolo-;ic III. kotut ^11. dldal, l.'isd (•,i,^yútta! Ilraiiiis (iioiinsi-he 

 Mineralogie : 356. oldal. 



