.IKI.KNTÉS A SKLMF.CZBÁNYAI KÖZKTEK KORVISZONYAIRÓL. 3'á3 



Ezzel bezáródik az eruptió sorozat és csak sokkal később, az eddigi 

 eriiptióktól függetlenül tör ki a basáit. 



Ez a sorrend egy a növekedő aciditásnak megfelelően elrendezett soro- 

 zatnak felel meg, melyben van ngyan egy kis visszaesés a biotit-amphibol- 

 andesitnél, de ha az aciditást egy görbével fejeznők ki, az mégis folytono- 

 san emelkedik. 



Jól körülirt eruptiv területeken a kiömlő kőzetek között a priori 

 bizonyos összefüggésnek kell léteznie és ezt az úgynevezett «petrographiai 

 provinciákban*) sikerült is kimutatni. Főleg azonban a mélységbeli kőze- 

 tekre nézve történt ez meg. 



Abban, hogy azon területek eruptiv kőzetei, a hol azok egymásután, 

 egy úgynevezett eruptió czikluson belül törtek ki, egy közös magmából 

 származtathatók le, ma a legtöbb szerző egyetért. Csak a mód, a mely sze- 

 rint a leszármaztatás történik, eltérő. 



Az eltérő nézetek kritikai méltatása ezen előzetes jelentésnek nem lehet 

 feladata. Azok tüzetes megvizsgálását a selmeczi terület szempontjából a 

 selmeczi eruptiv terület monographikus feldolgozásában fogom adni. 



A fent említett sorrend teljesen megegyezik azzal, a melyet báró 

 KiCHTHOFEN a Piocky Mountainsekre és a Sierra Nevadára nézve megállapí- 

 tott és a Kárpátok déli oldalán is először ő konstatált. 



a propylit, andesit, trachyt, rhyolith és basáit eruptió cziklusát 

 állította fel. Ma a kőzetek sora itt Selmeczen bővült, de a Eichthofen által 

 felállított succesió még ma is áll. 



Ugyancsak a savanyuság szerinti sorrendet állapított meg Kaysee a 

 Lipari szigeteken, Bköggee a Christiania medenczében. 



Számos példát sorolhatnék fel ezen általános szabály igazolására. 

 Vannak ugyan adatok az irodalomban, melyek ezen sorrend ellen szólnak. 



Ezen adatokat azonban a legnagyobb óvatosággal kell fogadnunk. Az 

 eruptióknál a basikustól a savanyú kőzetek felé történt progressiv haladást 

 a SoRET-féle elv alapján, melyet először 1888-ban Teall és utána Lagorio 

 alkalmazott a petrographiában, teljes kielégítéssel lehet megmagyarázni,* 

 míg az ettől eltérő eseteknél az ilyen magyarázat hiányzik. 



Továbbá az eruptió sorrend meghatározása sokszor a legnagyobb 

 nehézséget okozza és nincs talán más tér a geológiában, hol oly könnyű 

 volna a tévedés. Kitűnő i^éldát nyújt erre nézve éppen a selmeczi terület, 

 melynek Szabó által felállított eruptió sorrendje homlokegyenest ellen- 

 kezik az itt közölttel. 



* Ujabb időben ezen elvnek a petrographiában való alkalmazása, melynek 

 Brögger és Vogt lelkes hivei, számos megtámadtatásnak volt kitéve. Különösen 

 Loewinson-Lessing tette «Studien über die Eruptivgesteine» (St. Petersburg. 1899.) 

 czímü művében beható kritika tárgyává. Nem érthetők azonban vele egyet, h a az 

 eruptiv közetek által beolvasztott tömegeknek oly nagy hatást tulajdonít a 7iqua- 

 tió utján. 



.21* 



