326 VI BöcKH HUGÓ : 



Igen feltűnő jelenség az, hogy legrégibb kőzetet ezen területen a wer- 

 feni pala képezi, annak fekvőjét sem ismerjük seholsem. 



Némileg analóg jelenségekkel állunk itt szembon, mint a Christiania 

 medenczében, a hol szintén egyes silur emeletek az eruptiv tömegek alá 

 kerültek. 



A selmeczi bán3^ászat feltárásai számtalan helyen bukkantak a mély- 

 ben trias közetek rögeire, úgy hogy joggal tehetjük fel, hogy az eredeti 

 összefüggő triász takaró rögeinek nagyobbrésze az eruptiv közetek alatt és 

 azokban foglal helyet. 



Hogy a trias sedimenteknek beolvasztása nem történt, azt épen e 

 tetemes mélységben fellelhető trias rögök igazolják, melyek ugyan helyen- 

 ként erős kontakt hatásokat tüntetnek fel, de határvonalaikat megtartották. 

 A környező eruptiv kőzetben is hiába keresnénk oly változást, a mi beol- 

 vasztásra utal. Megjegyzendő, hogy a kontakt hatások a teljesen körülzárt 

 daraboknál éppenséggel nem nagyobbak, mint ott, hol a felületre jutó 

 rögökkel érintkezik a kőzet. 



Az ilyen bezárt rögök illustrálására szolgáljon a 325. oldalon közölt 

 szelvény. 



Ha már több száz méter mélységben befoglalt kis rögöket sem volt 

 képes a kifolyó magma megolvasztani, úgy még kevésbbé tehette ezt meg a 

 trias fekvő rétegeive], melyeket a mélyben kell keresnünk. Hiszen Nagy- 

 ágon, a hol a bányászat feltárta a fekvőt, szintén nem mutathatni ki semmi 

 beolvasztó hatást a hatalmas dacit tömegek alatt. 



Mindenesetre különös dolog, hogy az eruptiv kőzetek felnyomulásuk- 

 kor itt mintegy két formatió határán azokat egymástól elválasztották. 

 Talán az akkori településben kell a magyarázatot keresnünk. 



A selmeczi terület eruptióit tehát szintén egyszerű hydrostatikai fo- 

 lyamatokból magyarázhatjuk és e tekintetben a terület geológia történetét 

 a következőkben foglalhatjuk röviden össze : 



A trias után területünk hosszú ideig szárazföld volt és csak az eoczén 

 idejében történő parteltolódás alkalmával jutott be E-ról az eoczén tenger, 

 melynek alapkonglomerátjai Vihnyétöl a szklenói völgyön át* Györgytáróig 

 húzódnak, jelölve az egykori partvonalakat. 



Az eoczén után ismét emelkedés állt be és a tenger visszahúzódva az 

 oligoczén idejében, csak E-on Handlovánál hagyva hátra üledékeit. 



Ezután ismét száraz volt a tei-ület. Megint a mioczén alsó részének 

 végével az alsó és felső mediterrán között, a mikor egész hazánk nagy dis- 

 lokatiók színhelye volt, a mely dislokatiók nyomát megtaláljuk, azután a 

 bajor felföld molassejában, tehát az alpesek szegélyén, azoknak magyar- 



* A Szabó-féle térképen ez a konglomerát proxonandesit konglomerátnak vau 

 jelölve, noha eruptiv anyagnak nyoma sincs benne. 



