KALECSINSZKY SÁNDOR. 329 



L A SZOVATAI MKLEG É8 FOIIKO K()NYHAS(')S'rAVAKl{(')L, MINT 



TEKMÉSZl^/rES HÖACCUMÜLATO HÓKRÓL. 

 II. MELEG SÓSTAVAK ÉS HÖACCÜMULATOROK ELŐÁLLÍTÁSÁRÓL. 



KaLECSINSZKY SÁNDOR-tÓl."'' 



A hírneves parajdi soszikláktól és sóbányától (Udvarhelymegyében) 

 észak-nyugatra, kb. (> km. távolságra fekszik Szováta község Maros-Torda 

 vármegye nyugati határában. A község végén van egy primitiv sósfürdö és 

 ettől ÉK-re a régi ismert — Sóhát vagy Sóköze. A Sóköz egy kisebb pata- 

 koktól átszelt olyan nagyobb terület, melynek körüljárására teljes két 

 óra szükséges. Sok helyen erős sósforrások bugyognak ki a földből, míg más 

 helyen a kősó gyakran 30 — 50 m. szabadon kiálló sziklákat képez. 



A szalmádon kiálló meredek kősósziklák az esőtől megmosva, igen 

 érdekes, csipkézett gerínczeket és kúpokat alkotnak, olyan helyeken pedig, 

 a hol egy kissé meg van védve, karfiolszerű képződmények láthatók. 



A kősó szine szürkés vagy fehér, helyenkint veres. Száraz időben 

 nemcsak a kősósziklák, hanem a sóval átivódott földes-agyagos részek is, 

 vakító fehérséget öltenek fel. Az alatta elfolyó források és patakok pedig, 

 ha részben beszáradnak a képződött kristályoktól szintén vakító fehérek 

 lesznek s úgy tűnnek elő, mintha a patak és környéke be volna fagyva. 



A só fölött gyakran alig egy méter vastag földréteg van, a melyen 

 pompásan diszlö, különösen tölgyfa erdő tenyészik, érdekes, hogy a 

 gyökerek sok helyütt majdnem a kősóig nyúlnak le. 



A Sóközét már régi időtől kezdve 2 — 3 kisebb patak mosta s itt-ott 

 a föld alá eltűnve azért, hogy azután egy vagy több helyütt tömény sós- 

 forrás alakjában ismét napfényre kerüljön, s a Szováta patak meg a 

 K.-Küküllő folyó útján a tengerbe folyjon. 



A patak vize a föld alatt a kősót feloldja s ezáltal kisebb-nagyobb 

 csatornákat, üregeket váj ki magának, sőt helyenkint földalatti tavakat is 

 alkothat. 



Ha az üreg olyan nagy terjedelmet nyert, hogy a fölötte levő agyagos- 

 föld nyomását már el nem birja, úgy kivált, ha a talaj átnedvesedett, be- 

 szakad. És csakugyan minden tavaszszal, a hóolvadás vagy hosszabb esőzés 



* Előadta a m. földtani társulatnak 1901. évi november ö-án tartott szakülésén. 

 Ennek lényegesebb része előadatott a m. tud. Akadémia 1901. évi október hó 21-én 

 tartott ülésén. 



