330 KALECSINSZKY SÁNDOR : 



után ráakadunk ilyen beszakadásokra, kisebb-nagyobb dolinákat képezve. 

 Ilyen módon képződtek a sóközön levő nagyszámú dolinák és bennük a sós- 

 tavak, így a legrégibb időtől ismert fcLotc-tó, a inaf/i/orósi-tő és a 70-e.s 

 évek végével, valÓHzinülog nem egy, hanem több éven át a mai nagy terje- 

 delmű és mély mrdvc-fó és ennek oldalnyúlványai a veres- és a zöld-tó. 



Ezen tavakról a környékbeliek és a nyáron ott tartózkodó fürdőven- 

 dégek már régen tudták azt, hogy a víz felszíne hideg, míg a mélyebi) 

 rétegben meleg vagy forró. 



A meleg tavakkal ezideig tudományos tekintetben csupán ketten fog- 

 lalkoztak : 



Dr. Lengyel Béla * a medve-tó vizének chemiai analysisét közölte, 

 Telegdi Pioxn Lajos ** pedig geológiai szempontból szólott hozzá. 



Egyes folyóiratokban található kisebb közlemények nagyobbára csak 

 rövid ismertetések, a melyekben a közölt hőmérési adatok nem mindenkor 

 megbízhatók. 



Ezen sóstavak a kontinensen párjukat ritkítják nemcsak azért, mert 

 nagy terjedelműek és nagyon sűrűek, hanem különösen azon sajátságuk- 

 nál fogva, hogy a meleg vagy forró sósvízréteg két hidegebb folyadék-réteg 

 között foglal helyet. 



A sóstavakat és környékét először 1897-ben láttam. Már ezen rövid 

 kiránduláson tett megfigyeléseim érdeklődésemet annyira fölköltötték, hogy 

 azonnal többféle irányban szerettem volna tanulmán^-okat tenni. Dr. Len- 

 gyel BÉLÁnak és T. Eoth LAJOsnak a Földtani Társulat szakülésein meg- 

 tartott s előbb idézett előadásai pedig, továbbá azon körülmény, hogy a 

 meleg vizrétegnek az oka és eredete teljesen ismeretlen volt, ezen érdeklő- 

 désemet még jobban fokozták. 



Az 1901. év nyarán, az erdélyi sósterületek hivatalos tanulmányo- 

 zásával lévén elfoglalva, abba a helyzetbe jutottam, hog}^ Szovátán több 

 hétig tartózkodjam és így alkalmam volt a sósforrásokat és a sóstavakat 

 részletesebben tanulmányozni, különféle méréseket, megfigyeléseket és 

 kísérleteket tenni. 



Jelen alkalommal főképen a sóstavakra vonatkozó vizsgálataimat és 

 az ezekből levont következtetéseimet szándékozom előadni. 



Szovátán a tengerszine felett a legmagasabban fekszik, a legnagyobb 

 kiterjedésű, a legmélyebb és egyúttal a legmelegebb úgynevezett mcth'c- 

 vagy Illyés-tő és ezzel a nedvesebb időszakban kis érrel összeköttetésben 

 levő eléggé mély és igen meleg veres- és a ziUd-ln. 



* Dr. Lengykl Béla. A szovátai Illyés-tó (Medvo-túi. I-'ölíltimi Kozloiiy 1898. 

 XXVni. kötet. 



** T. lioTH Lajos. A szovátai lUyós-tó és ki'inixéUo i,'e<)l()^Mai s/.ciii]i(intli('il. 

 • Földtani Közlöny* XXIX. kötet lN!i9. 



