342 KALKCSINSZKY SÁNDOE : 



Szénsavas- vagy az úgynevezett borvizek, továbbá szénsavgázexhalá- 

 cziók a sóstavak mellett és az egész környéken, sok kilométer távolságra 

 nem léteznek, a mi a széntartalmú anyagok elégése mellett legkevésbbé 

 sem bizonyít. A nagy mennyiségű éghető anyagok létezéséről és a levegő 

 hozzáférésének lehetőségéről ne is szóljunk. 



Tudjuk továbbá azt is, hogy a tömény sóoldat, a minők ezen tavak is, 

 az esetleg belejutó növényzetre vagy az állati maradványokra konzerváló- 

 lag hatnak ; a beléje jutott fatörzsek és ágak évek hosszú sora után is épek 

 maradnak és annyira impregnálódnak, hogy a kivett fadarab sokkal 

 nagyobb súlyú lesz ; a sóstóba hullott falevelek pedig idővel csupán a 

 chlorophylt veszítik el, máskülönben meg nem változnak. 



Végül azon feltevés eldöntésére, vajon az andesit-brecciában előfor- 

 duló pyrit oxidácziója okozná- e a nagy hőmérsékletet, a magammal hozott 

 próbákat súly szerint kénsavtartalmára is meghatároztam és azt találtam, 

 hogy a különféle mélységekben, az összes sóanyagra átszámított kén- 

 savmennyiségek ugyanazok (0'4o/o SO^) voltak, kénessavsókat pedig nem 

 tartalmaztak. 



Mhtdezen vizsgálatok és megfigyelések a inelleU szókumk, hogy 

 éghető anyagok oxidácziója, a magas hőfok előidézője nem lehet. 



Miután meggyőződtünk arról, hogy a meleg-forró sósvizréteg hőmér- 

 séklete nem lehet sem thermális eredetű, sem pedig az éghető anyagok 

 oxidácziójából, égéséből eredő, keressük és vizsgáljuk tovább a felmelege- 

 dés valódi okát. 



Az ott lakók már régen tudják és beszélik, hogy úgy a medve- mint a 

 mag}^orósi tavak április és május hónapokban sokkalta jobban meleged- 

 nek fel, mint későbben a nyár elején, az őszszel pedig a felmelegedés 

 megint jelentékenyebb. Ha tudjuk azt, hogy április és május hónapokban 

 rendszerint szép, napos időjárás van, és a nappal igen hosszú, későbben 

 pedig június és július hónapokban, a rendesen bekövetkező nyári esőzések 

 állanak be, a midőn tehát az égboltozat nagyobbrészt felhővel van borítva, 

 önkénytelenül is a melegség okául a napra, legnagyobb hőforrásunkra, 

 gondolunk. A megvizsgált és későbben lecsapolt kis meleg tó is ezen 

 feltevés valószínűségére vezetett. 



A különböző időszakokban végezett hőmérésekből pedig azt is meg- 

 tudtam, hogy ha az ég tiszta és felhőtlen volt, a midőn tehát a nap eléggé 

 magasan állott és a tóra hosszú ideig sütött, az időjárás állandó volt, úgy 

 a sósvíz maximális hőmérséklete naponta mintegy egy fok C-al emelkedett, 

 miként azt a közölt néhány adat a 340. oldalon tanúsítja. Télen a napi 

 melegveszteség mintegy 0*1 -0'2° C. 



Ezek után, ha nincsen is bebizonyítva még, de a valószínűség a 

 mellett szól, hogy a tó vizének a felmelegedése a naptól származik. Eddig 

 ugyan még sehol sem tapasztalták azt, hogy a tavak vize 30" C-nál 



