A SZOVÁTAI MKLEG ÉS FORRÓ KONYHASÓSTAVAKRÓL. 347 



fokkal való felmelegedéséhez, és ennélfogva a felmelegedési gyorsaság, a 

 napsugárzás megkezdésekor, tavasz felé nagyobb lesz. 



Mottói töménychh a sósin'z a fölötte álló édeHVÍzréteghez képest, 

 úgy főképen abaorptio következtében, annál melegebb lesz a középső réteg. 



És úgy látszik ez az oka annak, hogy a maximális hőfok ottan van, 

 a medve-tónál a felszin alatt l*o2 méternél, a hol a sóoldat fajsúlya és a 

 konyhasó perczenttartalma a legnagyobb, fajmelege pedig a legkisebb. 



A fentebbi magyarázat elegendő ugyan az érdekes jelenség meg- 

 magyarázására, de azért nincsen kizárva, hogy a hőmérséklet felemeléséhez 

 kis mértékben más befolyások is érvényesülhetnek. így pl. mivel a tó fel- 

 színén édesvíz van, alatta pedig fokozatosan nagyobb fajsúlyú, nagyobb 

 sűrűségű sósvízrétegek következnek, tehát olyan^ szerkezetet képzelhetek, 

 mely gyűjtőlencsének felelne meg, és a naphősugarait az alsó rétegbe 

 közvetítené. 



Némi valószínűséget látok abban is, hogy a ferdén eső napsugarak a 

 különböző sűrűségű rétegeken való megtörése által is a felmelegedéshez 

 hozzájárulhatnak. 



Azon adatok és megfigyelések alapján, a melyeket fentebb közöltem, 

 végérvényesen eldöntöttnek tekinthetjük azt, hogy a szovátai meleg és 

 forró sóstavakban a nagyfokú meleg, nem thermális — geológiai — eredetű, 

 sem pedig chemiai folyamatnak nem a következménye, hanem egyedül a 

 naptól ered. 



Mivel ezen sóstavak a nap melegét bizonyos fokig összegyűjtik és 

 ezt magukban hosszabb időn át mintegy elraktározva tartják, ezért ezen 

 természetes, valamint a mesterségesen készített tavakat is hőakkumulato- 

 roknak tekinthetjük. 



Nem kétkedem, hogy a nap melegének ilyen módon való felhalmozó- 

 dása, a sűrű konyhasóoldaton kívül, más folyadékokban és oldatokban is 

 lehetségesek, ha a viszonyokat úgy adjuk meg, a melyek sóstavainkhoz 

 hasonlítanak. 



Ezen sajátságos tünemény tanulmányozásához a laboratóriumban, a 

 nap helyett más melegforrást, pl. az elektromos lámpát is használhatjuk. 



Utána nézve az irodalomban, ilyenféle forró sóstavakat seholsem talá- 

 lunk felemlítve, azonban egy hasonló jelenség leírását a « Prometheus »- 

 ban* találunk. Ebben a rövid közleményben G. Ziegler leírja, hogy 1872- 

 ben a keletkező Miserey-féle Salina részére Besancon mellett egy nagy és 

 kb. 5 m. mély bassínt építettek és az eddigi szokások ellenére be nem fed- 

 ték. A bassínt először 1872 október havában sósvízzel megtöltötték, azután 

 ez így maradt, mert az üzem egy évig késett. A következő április hónapban 

 revíziót kívántak, miért is a sósvízet kifolyatták és ekkor azt tapasz- 



* ü. Zikgler: An den Herausgeber des Prometheus. 1898. Jahrg. IX., Pag. 79, 



