A SZOVÁTAI MKLfcc; H8 FORH(') KONYH ASÜSTAVAKROL. 349 



doskodnánk, hogy felszínére édesvíz jusson, úgy mn^frr.'irdcs rncJcff tavn- 

 kat éíi ItöaLLiiiHulalorokal áUitotlunk olö. 



A hol pedig a fentiek hiányzanak, de kősó nagy mennyiségben van, 

 úgy ezzel bárhol könnyű módon készíthetünk ilyen hőakkumulatorokat. 



Ezen höakkumulatoroknak az ismerete egyik módja lehet majdan 

 talán annak, hogy miképen lehetne a napot, legnagyobb hőforrásunkat 

 házi vagy ipari czéljainkra is felhasználni és a manapság fel nem 

 használt sok hőt pl. az úgynevezett fáradt gőzt. vagy a kéményeken át 

 200 — 300 fokot sokszor meghaladó meleget, melegforrások hőjét stb. össze- 

 gyűjteni és elraktározni. Az összegyűjtött meleget azután, vagy mint 

 ilyent, vagy pedig más energia alakjában átalakítva lehetne felhasználni. 



A meleg sósfűrdők nagyobb mérvű elterjedése és használata nem- 

 zetgazdasági, valamint népegészségügyi szempontból is bizonyára nagy 

 haszonnal fognak járni. 



Igen nagy felületű és tömén}' sóstavakon és sóstengereken, minő pl. 

 a holttenger, ha beléjük édesvizű patak vagy folyó ömlik, szintén adhat- 

 nak a felszín alatt bizonyos mélységben melegebb réteget, de valószínűleg 

 nem az egész terjedelmükben, mert a szelek és viharok az édesvizet gyor- 

 san elpárologtatják, részint pedig a hullámzás az alsó sósvízzel összeka- 

 varják, miáltal a faj súlykülönbségek nagyjában eltűnnek és ezzel a fel- 

 melegedés lehetősége is. 



A midőn a holttenger csendes, úgy nagyobb esőzés után a nap 

 rövidebb ideig tartó ilj^en felmelegedést szintén előidézhet. 



A tenger, az Oczeán, a hol a víz nem olyan sűrű, mint a mi 

 sóstavaink, helyenként, a folyók beömléséhez közel, szintén adhat a 

 mélyebben fekvő rétegben hőmérséklet-emelkedéseket, de valószínű, 

 hogy ez nagyfokú nem lehet. 



Ha a szovátai meleg sóstavak hőmérsékleti viszonyait más édesvizű 

 vakéval összehasonlítjuk, miként az a 350. oldalon levő ábra is mutatja, 

 azt találjuk, hogy a felső nagy eltéréseken kívül, a nagy mélységekben 

 is feltűnő eltérések vannak. Pl. a medvetó vize '10 m-nél a wörthi tóétól 

 ugyanazon mélységben 1 1 ' C-al melegebb. 



A nagy mélységekben uralkodó magasabb hőfok bizonyára onnét 

 eredt, hogy a forró réteg az évek hosszú során át a meleget vezetés utján 

 nemcsak felfelé, hanem lefelé is továbbítja és így az alsó réteget is fel- 

 melegítette. RoTH Lajos 1808 szept. havában a medve-tónál 20 m mély- 

 ségben Uy87° C mért, míg én 1901 július havában 14*82 méternél 19° C 

 fokot találtam : ha ezen adatomból grafikus utón 20 m-ig a megfelelő hőfo- 

 kot keresem, úgy azt találom, hogy itten az uralkodó hőmérséklet 18"5° C. 

 Ugyanezen mélységben pl. a wörthi-tónál a hőfok csak 7^^ C-t tesz ki. 

 Tehát 20 m-nél a sósvízréteg hőmérséklete 34 hónap alatt kb. l'l)3° C-al 

 emelkedett. 



