354 TREITZ PÉTER : 



elegendő, hogy a lehullott ásványok kérgét megtámadja, a mésztartalmú 

 ásványokból némi kis meszet vonjon ki, mely a humus oxydátiója után a 

 talaj -levegő szénsavtartalmával szénsavas mészszé egyesült. 



Nag}-obb mérvű porhullás aszályos klimát tételez fel, például olyant, 

 a minő most Közép-Ázsiában uralkodik. Aszályos klimájú helyeken igen 

 kevés a csapadék, ennélfogva ott a talaj kilugzása oly csekély, hogy abban 

 a sók, az alkaliák felszaporodnak. A sós, szikes talajok keletkezésének 

 főfeltétele az aszályos klima és elégtelen talajkilugzás. Ilyen körülmények 

 között a mállásnál képződött szénsavas mész is keletkezése helyén marad 

 meg, nem lugzódik ki a talajból <'S ehhól magnardzható (( lösz magas mész- 

 tartalma. 



Gyep alatt rendesen csak vékony a humusréteg. A humusos termő 

 réteg alatt a szerves anyagok oxydátiója igen erélyes, miután ily mély- 

 ségben még aszályos vidékeken is állandó a nedvesség. A nem vizállásos 

 vagy túlnedves helyek humusos rétegében igen sok humussavas mész- 

 vegyület foglaltatik, mely a talajban igen finoman van eloszolva, s minden 

 egyes talajszemcsét körülfog, a finomabb likacsokat pedig teljesen kitölti. 



A porhullásnál a föld felszíne fokozatosan emelkedik s a felszín 

 emelkedésével együtt kellene növekedni a humusréteg vastagságának is. 

 Ámde normális száraz talajokban bizonyos mélységben (úgy látszik 6 — 8 

 dm. mélyen) az összes humustartalom szerves része szénsavvá és vízzé 

 ég el, a szervetlen rész pedig, mint hamualkatrész marad bent a tálaiban. 

 A hamu fő zömét a szénsavas mész és a vasoxyd alkotja, A milyen finom 

 eloszlásban foglaltatott előzőleg ez a két só a humusban, mint szerves 

 vegyület, ugyanolyan alakban fogja a szerves rész elégése után abból 

 kiválva a talajt átjárni. A szénsavas mész vékony kéreg gyanánt bevonja 

 a talajszemcséket ; a talaj agyagos részét parányi morzsákká egyesíti, 

 végre a morzsákat és a talajszemcséket egy egységes összefüggő anyaggá 

 ragasztja össze. Az ilyen módon keletkezett föld rétegzetlen, egyöntetű 

 tömeg, a melynek tetemes szívóssága van ; abba falazás nélkül üregeket 

 lehet vágni, az nem szakad le. Ezen az alapon magyarázható a lősz 

 szívóssága és összetartása. 



Aszályos időben a kötött talajt is csak gyenge gyepréteg fedte. 

 A laza homokos természetű talajok az év nagyobb részén át kopárak 

 voltak, kiszáradt felszíni rétegükből a szél a poros részt hamar kifújta, 

 homokos részüket pedig buczkákká hajtotta fel. A homokos laza földre 

 hulló por nem maradhatott rajta meg, mert a szél azt róla mihamar újra 

 lefújta, s a homokot körülvevő gyepterületre hordta, a melyen a fű a 

 szél további hatása ellen megvédte. 



Hona)l,i)s lidajoii tcliát tnszlcral.odiixt nem taldlaiiL. 



A lősz és futóhomok födte síkságba egyes folyók széles, mély völ- 

 gyeket vájtak, a löszt és a homokot elhordták s a hel^^ökbe saját horda- 



