MAGYARORSZÁG TALAJAINAK BEOSZTÁSA KLIMA-ZONÁK SZERINT. 357 



Löszlerakodást a hegyek síkságra ereszkedő lejtőin és nyúlványain 

 találunk, a melyek már a szárazabb, kisebb csapadékkal biró, zónába 

 érnek bele. 



A második zóna, tehát a lősz és a futóhomok zónája, a Kis és Nagy 

 Alföldet, továbbá a Dunántúl legnagyobb részét öleli föl; a térképen Il-es 

 számmal van jelölve és ferdén vonalozva. Az egész belső hegyektől öve- 

 zett rész a lősz lerakódásának idejében egy síkban feküdt. Később az 

 egyenetlen sülyedés következtében a Nagy Alföld mindjobban elvált a 

 dunántúli résztől s a hatalmas törési vonal mentén, a mely Dunántúl 

 fensíkja és a nagy alföldi medencze között támadt, a Duna vájta ki med- 

 rét. A Kis és Nagy Alföld (^sli'pj)e» jellegét, mai napig megtartotta, rajtok 

 a lőszképződés - bár csekélyebb mértékben, mint hajdan, — de még 

 mindig folyamatban van, a homokterületek futóhomok borította vidék 

 jellegét mutatják. A laposokban és medenczékben a só felhalmozódása 

 egyre tart. 



A dunántúli rész azonban térszíni helyzetét megváltoztatta ; a 

 medencze sülyedése következtében a Nagy Alföld síkjából magasan kiemel- 

 kedett. Ennek a következménye az lett, hogy a csapadékvizek a magas 

 fensíkba mély völgyeket vájtak s az egykor sík terület hegyes-völgyes 

 dombvidékké változott át. A térszíni változással a klímaváltozás is együtt 

 járt s a magasan fekvő rész klímája is nedvesebbé vált, a minek követ- 

 kezménye a lejtők beerdősülése volt. Az egykori vegetátió hatása a talaj 

 nagyobb agyagtartalmában és vörös színében nyilvánul. A dunántúli lösz- 

 dombok lejtőin, ott a hol a régi talaj még megvan, a honnan az még 

 nem mosatott le, ilyen vörös agyagos földet találunk. A honnan a régi 

 talaj lemosatott, ott vagy az elporlott lőszközet, vagy a lősz alatt fekvő 

 póriasban lévő pontusikoru márga fekszik a felszínen. Humusos fekete 

 termő talaj, — mint a lőszközet mállási rétege — csak ott borítja a 

 löszt, a hol az még síkság jellegét megtartotta, nevezetesen Fehérmegyé- 

 ben. A lösz mállott rétegét, agyagos részének és humusának sajátos 

 kémiai összetétele s ebből kifolyólag a talaj kémiai és fizikai tulajdonságai 

 miatt, vályognak nevezzük. Vályog fedi a löszt a Kis és Nagy Alföld 

 magasabb részein, ott, a hol a lősz eredeti helyzetében megmaradhatott. 

 Ez a rész megtartotta steppe jellegét a jelen időkig s ennek beerdősítése 

 mással, mintáz importált akáczfával, nagy fáradsággal jár. 



Az alföldön erdő csak a homokon és a folyók árterének nagyobb 

 víztartalmú talajában támad ; a fa a vályogon, a löszön csak nehezen 

 fogamzik meg fejlődése igen lassú. 



A térképen II. számmal jelölt, ferdén vonalozott rész volna tehát a 

 második talajőve hazánknak. Ez a talajőv a fent elmondottak szerint 

 két részre oszlik, nevezetesen: 1. steppe jellegű övre, ebbe tartozik a Kis 

 és Nagy Alföld, 2. a steppe jellegéből kivetkőzött területre, ebbe az övbe 



