AZ 1899. ÉVI TÁKSAS KIRÁNDULÁSRÓL. .5 



Az Ompolynak idáig követett felső szűk völgye felette kies, a meny- 

 nyiben a meredek oldalú hegylejtőkön sűrűn váltakoznak erdőrészletek 

 rétekkel és legelökkel. Szétszórt apró házcsoportok, továbbá egyes nagyobb 

 zúzómű- és egyéb bányaépítmények, valamint szénégetötelepek szintén 

 élénkítik a tájt. 



A hágó felé közeledve, utunk merész szerpentinákban kapaszkodik 

 fel a í>2] m. magas hágóra. Közvetlenül a hágó előtt, tehát a DNy-i olda- 

 lán, az amfibolandezitnek egy kisebb tömzse bukkan fel a környező kár- 

 páti homokkőből. Az országút keresztül visz rajta, s egy kisebb kőbánya, a 

 melyben úti kavicsot törnek, aránylag frissebb anyaghoz juttatott bennünket. 



A hágón túl utunk elég hirtelen ereszkedik alá a Valea Cserbulujba, 

 a mely végig alsó krétakorú homokköbe van vájva. Ebben a völgyben már 

 igen sok apró zúzó látható, a mely majdnem kivétel nélkül mind műkö- 

 désben volt. 



Eredetileg tervben volt Abrudbányára menni, de miután az előző 

 napi zivatar miatt ezt az utat mára halasztottuk, most Abrudbánya előtt 

 eg^'enesen a bucsumi völgybe fordultunk, hogy még délelőtt a Detunátákra 

 eljuthassunk. 



A bucsumi völgyben száznál több apró <(stomp>)-ot láttunk, a mint az 

 itteni apró aranyzúzókat népiesen nevezik, a melyet jókora nagyságú 

 malomkerék hoz mozgásba. A patak vize erre a czélra oldalt ki van ve- 

 zetve, úgy hogy ráömölhessen a hajtókerékre. A malomkerék tengelyének 

 vastag, hengeralakú meghosszabbítása a görönd ; és ezen egyenlő távolság- 

 ban, de a kerület különböző pontjain erős bütykök vannak, a melyek a 

 3 — 4 m. hosszú, egyenkint 150 — 160 kg. súlyú, alul szarukö tuskóval el- 

 látott vagy pedig erősen megvasalt gerendákat, az ú. n. zúzónyilakat füg- 

 gőleges irányban, 30 — 30 cm. -re emelik s azután leejtik, a mi által az 

 alattok lévő erezet bizonyos idő alatt finom porrá zúzzák. Minthogy a 

 vályualakú mélyedményben lévő érezek fölött lassú vízáramot vezetnek el, 

 egyszerű módon elérik azt, hogy a könnyű, meddő kőzetpor zavaros víz 

 alakjában eltávozhassék, mialatt a nemes érez és a nehéz, érczdús mára 

 minden ütés után a vályú aljára visszasülyed. Ezekben a kis primitív 

 aranyzúzókban rendesen (> — 13 zúzónyíl működik s ezeknek egyforma, 

 tompa ütemű zaja elkísért bennünket föl egészen Hatfalu (Siásza) köz- 

 ségéig. 



Hatfalu előtt még egy útfordulat és a szép verőfényes napon ragyogva 

 magunk előtt láttuk a két Detunátát. Abrudbánya körül a lombos erdő és 

 a tűlevelűek közti határ kb. 900 m.-nél van ^ így az 11S3 {1). goala, vagyis 

 a kopasz Detunata), illetve 1168 m. magas (D. flocoasa, vagyis a pelyhes, 

 azaz erdőborított D.) kúpok csúcsaikkal már teljesen benne vannak a feny- 

 ves régióban, a mi azt a festői képet, a melyet ezek a merész alakú csúcsok 

 nyújtanak, még vonzóbbá teszi. 



