AZ 1899. EVI TARSAS KIKANDULASROL. \) 



kiterjedésű kárpáti homokköformáczió "közepette szigetet képez, a melyen 

 belül fehér, részben kaolinos alapanyagú, dnrvaszemü dáczittömzsök 

 találhatók. Ez az a kőzet, a melyben sűrűn az ismert borsó-mogyoró nagy- 

 ságú kvarczdihexaederek fordulnak elő s a melyből Tschermak G. a labra- 

 doritból képződött kaolin pszeudomorfozákat ismertette (Min. Mitth. 1874. 

 IV. fűz.). Ezt a közetet hol porfirnak, hol dáczitnak nevezték. Szabó pedig az 

 elegyrészek közt orthoklászt is sorolván fel, kvarcztrachitnak mondotta. 

 Legtöbbször azonban dáczitnak nevezik az irodalomban ezt a kőzetet. Szö- 

 vete majd egyöntetű porfiros, majd breceiás minőségű, s ez a kétféle mó- 

 dosulat oly szorosan függ egymással össze, hogy a térképen való külön- 

 választása legalább eddigelé még nem sikerült. 



A dáczittömzsöket körülveszi azután a helyi szediment (Posepny 

 «localszedimentje»), a mely alapjában konglomerátos homokkő, tele sok 

 dáczit- és kristályos pala törmelékkel. Ezen egészben véve eléggé szinte- 

 sen elterülő szediment okvetlenül fiatalabb, mint a dáczit, de pontosabban 

 csak azóta tudjuk, hogy mediterrán korú, a mióta Zsigmondy Vilmos elő- 

 adása folytán ebben az üledékben talált (Jomis-ról értesültünk (F. K. 1885). 

 A helyi üledéken kívül előfordul továbbá a bányában vékonyabb pasztát 

 képezve a «///í//>í//7»), még pedig mint azt Gesell Sándoe legújabb térképe- 

 zése alapján láthatjuk a helyi üledék és a dáczittömzs határán, ezt az 

 utóbbit köpeny szerűleg körülvéve. A glamm semmi egyéb, mint feketés 

 iszapos alapanyagú törmelékkőzet, a melyben ugyanazon kőzetzárványok 

 fordulnak elő, mint a helyi üledékben, t. i. a dáczit, a homokkő és a kristá- 

 lyos palák darabkái. Képződését Posepny kezdetben iszapvulkánok működé- 

 sére vezette vissza (Verhandl. d. k. k. Geol. Pi. A. 1870), a mely nézetet később 

 Inkey B. (Nagyág földtani viszonyai, Bpest, 1885. p. 59 — 64), a nagyági 

 glauchra némi módosítással szintén elfogadott. Szerinte a glauch nern 

 eruptív, hanem intruziv telér, a mely az eruptív kőzetek feltörése után a 

 tömegek nagy súlya által iszappá összenyomott lazább alapzati üledékes 

 kőzetekből keletkezik és azután vízzel keverten híg pép alakjában az utó- 

 lagos ülepedés alatt keletkezett hasadékokba beleszoríttatík, vagyis mint- 

 egy belelöveltetik. Ezzel a felfogással szemben áll azután Tietze E. magya- 

 rázata (Verh. d. k, k. G. Pi. A. 1<S70, p. 321), a melyet Groddeck nyomán 

 az erdélyi és némely szerbiai glauch- vagy glammtelérekre alkalmazott, 

 t. i. hogy ezeknek a hasadékoknak a kitöltése lassú mozgás és súrlódás elő- 

 idézte kőzetporból ered, a mely vízzel keverve iszappá vált és később a 

 fedőtömegek erős nyomása alatt többé-kevésbbé megszilárdult. 



Megemlítendő végre még a kárpáti homokkő, a mely a M. Földtani 

 Társulattól kiadott Magyarország térképe szerint Verespatakon felső-, 

 Abrudbánya körül pedig alsó krétakorú. Minthogy ez a képződmény a 

 dáczit erupczióját megelőzte, természetes, hogy benne dáczitzárványok nem 

 fordulnak elő. 



