TÁRSULATI ÜGYEK. Öl 



irodalmi kútfői maradnak nemcsak az osztrák, hanem a magyar hazai földtani 

 tudománynak is. Társulatunk ennek elismerésével már 1867-ben tiszteleti tag- 

 jául választotta öt. 



Hauer munkás életének utolsó évtizedeit a cs. kir. természettudományi 

 udvari múzeum végleges rendezésének vezetésével töltötte és nagy kitüntetések- 

 kel elhalmozva, 1896-ban vonult nyugalomba. Élte fogytáig figyelemmel kisérte 

 a tudományos mozgalmakat és mindvégig geologiai-paleontoIogiai tudomány- 

 szakmájának maradt művelője. Az osztrák tudományos mozgalmaknak széles 

 körben intézője és fejlesztője volt, a ki szeretetreméltó, rokonszenves egyénisé- 

 gével, meg kitűnő emberismeretével számos barátot és jeles munkást szerzett a 

 geológiának. 



3. HoFMANN Eafael (1829 — 1899). Annak a jeles bányásznemzetségnek 

 volt ő tagja, a mely a török uralomnak végleges letűnte után még a 18. század- 

 ban külföldről a krassószörényi bányavidékre származott. A MADERSPAcnokkal 

 együtt a Hofmann családnak az úgynevezett bánság vadonjainak megnyitásá- 

 ban, bányaiparának föllendítésében nagy érdemei vannak. Hofmann Rafael, 

 felejthetetlen dr. Hofmann KÁROLYunk* idősebb fivére, 1829-ben Ruszkabányán 

 született. 1848-ban Szászországba, a freibergi bányászakadémiára ment, a hol 

 CoTTA és Weissbach tanítványa volt. Főiskolai évei után Ruszkabányán, a melyet 

 édesatyja, Zacharias alapított, bányászkodott. Miután az abszolút kormiay üldö- 

 zése és féltékenykedése következtében a HoFMANN-család bányavállalatait eladta, 

 HoFFMANN Rafael más délvidéki és erdélyi bányavállalatoknál működött. Később 

 a vajdahunyadi vasbányáknál találjuk őt. A hetvenes években a solymos-bucsárai 

 mangánbányát az aradmegyei Fehér-Kőrös-völgyben ő nyitotta meg és annak be- 

 cses anyagát a telep végső kimerüléséig értékesítette. A nyolczvanas években a 

 zsílvölgyi Lupényben nyitott szénbányát és sokat buzgólkodott a felső-zsílvölgyi 

 barnaszén kokszolhatóságán. 



Hofmann Rafael mint szakértő vasbányászati kérdésekben Osztrák-Magyar 

 monarchia határain túl is elismert tekintély volt és ebben a minőségben Európa 

 különböző részeiben, nevezetesen Svédországban, Szerbiában és a Balkán fél- 

 sziget egyéb helyein sokat utazott. Bőséges tapasztalatait tollal is közölte, több 

 értekezése jelent meg a bányászati folyóiratokban. Tevékeny részt vett a magyar 

 bányatörvény javaslatának kidolgozásában. A király 1886-ban bányatanácsossá 

 nevezte ki. 



Elete fogytáig élénk tevékenységben élt, esztétikus és filozófiai tehetség 

 lakozott benne és mintaképe volt a míívelt bányásznak, a ki a gyakorlati foglal- 

 kozást az ideális gondolkozással egyesítette. 



4. Dr. Torma Zsófia (1841- — 99.). Az első magyar tiszteletbeli doktornő volt 

 Torma Zsófia. A kolozsvári Ferencz József tudomány egyetem természettudo- 



* L. dr. Hofmann Károly főgeologus nekrológját. T. Roth LAJOstól Földt. 



Közi. XXII. köt. 189Ü. p. 06—67. (Supl. p. 102—103). 



•i* 



