: 142 D' KOCSIS JÁNOS: 



a ki fölhívta figyelmemet a Bükk-hegység északi oldalán tőle először ész- 

 lelt ó-harmadkori rétegekre s én 1884 óta több éven át megfordultam Mis- 

 kolczon és Diósgyőrött, a honnan nyaranta geológiai kirándulásokat tettem 

 a Bükk-hegységnek északra eső vidékeire is. 



A gyűjtött mikrofaunának feldolgozása s behatóbb tanulmányozásával 

 nyert új adatokat s a helyszínén tett saját megfigyeléseim s kutatásaim 

 eredményét főbb vonásokban a következőkben terjesztem elő. 



A szóban forgó régibb harmadkori rétegek a diósgyőri állami vas- és 

 aczélgyár tulajdonában levő, É-on és ÉNy-on Parasznya s Varbó községek- 

 től, D-en és DK-en a Szinva és Erenyö völgyétől határolt szénbánya-terü- 

 leten fordulnak elő. 



Az egész képződmény felületi elterjedése aránylag csak kis területre 

 szorítkozik, a mely ÉNy-on a Gálya, Ny-on a Kőhiuk oldal s DDNy-on 

 a FonrÍK völgye által van határolva s itt rétegei közvetetlenül a jura- 

 meszekre feküsznek; ÉK-en és DK en ellenben a fiatalabb s a lignittele- 

 peket tartalmazó neogen-korú rétegcsoporttól van födve.* 



Kétegei majd tömött, majd többé-kevésbbé homokos s márgás mész- 

 kövek, helylyel-közzel pedig agyagos márgákból állanak, E rétegek a 

 bányatelkek közötti fő és mellékárkokban a felszínre is bukkannak. 



A legszebb föltárást a BiLhes északi oldalán a Baross-akiidfól 

 520 m. távolságban lévő régi kőbányában találjuk, melyet még a 70-es 

 évek elején nyitottak. A föltárt rétegek vastagsága körülbelül 6 méterre 

 tehető s DNy-ról ÉK-re dőlnek 9 — 13 fokkal. A széntelepeket tartalmazó 

 neogen-korú üledékes rétegek Ny — K-re 4 — 8 fokkal dőlnek. 



A kőbányában a következő rétegsorozat van föltárva alulról fölfelé : 

 Világossárga színű mészkő. 

 Szilárd és réteges mészmárga, 

 Földes márga. 



Nagyobb kövületek ezekben csak gyéren találhatók, többnyire csak 

 kőmagvak, a melyek fogyatékos állapotuknál fogva biztosan meg nem hatá- 

 rozhatók. A mészkő kivált sok korállt tartalmaz, a melyek azonban már 

 nagyon elváltoztak. Meglehetősen gyakori a mészkőben és a mészmárgában 

 egy kis Ostrara, ezek a példányok azonban annyira összenőttek az anya- 

 kőzettel, hogy törékeny fedelüket a legnagyobb óvatossággal sem szabadít- 

 hatjuk ki. A sok iszapolásból csakis egy felső fedélke került ki, a mely 

 nagyon közel áll a Deshayes : wDescription des coquilles fossiles des envi- 

 rons de Paris » ez. munkájának a LXIII. táblán 9. ábra alatt lerajzolt 

 Ostraea plicata Defk. var. b. alakjához. 



* Ezen a területen a bécsi általános (I : 144,()()()) földtani térképen lajtamész 

 van jelölve, a melyre azonban az idevágó értekezésekben sehol som találunk hivat- 

 kozást. 



