168 IRODALOM. 



közvetleuül az ulapliegységcn zöldesszürke agvagpala fekszik, mely csakhamar 

 átmegy a liászkorvi fekete fedöpalába. Az agyagpalára pedig — bár a reátelepülés 

 világosan nem látható — lajtamész következik. A palavonulat vastagsága tete- 

 mes, a rétegek DK felé dűlnek, erősen zavartak. 



A kőzet szine kékesfekete, igen jól hasítható, keménysége csekély s ebben 

 azonnal megkülönböztethető a paleozoi paláktól, hová kezdetben Partsch, Korn- 

 HUBEE, Stur sorozták. A réteglapokon gyakran nyomás okozta finom redözés lát- 

 ható. Víztartalma csekély és hevítve nem hull szét lemezekre. Szabad szemmel 

 ef^észen tömör, homogénnek látszik, csak itt-ott tűnnek fel benne finom csillám- 

 pikkelykék. Kékesfekete szinét organikus anyagok adják ; pora hevítve elhalvá- 

 nyodik. Mésztartalma SO^Io. Az agyagpalát régebben kizárólag fedőpalának hasz- 

 nálták, de 1863 óta palatáblákat is készítenek belőle. 



Fosszilia-maradványokat eddig csak gyéren találtak benne s csak most 

 sikerült ScHAKFERnek egy nagyobb sorozatot összegyűjteni. Az első ammonitot 

 KoEXHUBER gyűjtötte belőle 1860-ban, a mit E. 8vess Ammonites hifrons, BRűc.-nek 

 határozott meg. Ezután gyéren többen találtak egy-egy ammonit-lenyomatot ; 

 a m. kir. Földtani Intézet gyűjteményében is van egy Harpoceros hífronshoz 

 hasonló példány, a melyet dr. Schafarzik Ferencz 1884-ben gyűjtött. Schaffer 

 szerint a gyűjtött ammonitok nem teljes lenyomatok vagy kőbelek, hanem min- 

 dig csak reliefalakok, a melyeken azonban helyes világítás mellett gyakran fel- 

 ismerhetők a faji bélyegek is. 



ScHAFFER a gyűjtött anyagból a következőket határozta meg: 



Harpocera>< hifrons, Brug., 



« horeale, Seebach, 



« metallarium, Dum., 



C.oeloccras conirmine, Sow. 



Talált még ezeken kívül egy közelebbről meg nem határozható nuculát 

 s néhány belemnitet is, a miknek rajzát is közh, de ez utóbbiak is annyira meg 

 vannak változva, hogy biztosan alig határozhatók meg. Nagyi észéről azt hiszi, 

 hogy a Belemnites acuarius, Schloth. és Bel. triparütus, Schloth. fajokhoz tar- 

 toznak, melyek a Harp. bifrons zónájában gyakoriak. 



Előjönnek továbbá még meglehetős gyakran crinoida tűk — aljukon koro- 

 nával is — de rossz megtartásuk miatt közelebbről ezek sem határozhatók meg. 



Egy palalemezen még chondritszeríí figurákat is látott Schaffer, mely leg- 

 inkább a flyschben is előjövő Chnndrites setaccushoz és Chondrltea fíUformishoz 

 hasonlít. 



A fennebbi fauna alapján szerző a máriavölgyi agyagpalát a Harpoccras 

 hifrons zónájába teszi, a mi megfelel a QuENSTEDtől e liásznak jelölt szintnek. 



P. M. 

 (10.) Dr. Franz Toula: Ührr di'n marincv Tegel von Nmdorf a)) der 

 Marcii (Drt'nn/-rif((lii) iii l'iigurn. (A pozsonyi Orvos-Természettudo- 

 raányi Egj'esület közleraényei. Új folyam. XI. kötet, 1899. p. 3.) 



A cWienerberger Ziegelwerke» újabban agyagfejtöt nyitott Dévény-Újfalu 

 állomásnál, a melynek tanulmányozásában Toula megerősítette az előtte ott járt 



