NÉHÁNY SZEIZMOLÓGIAI OBSZERVATÓRIUM. 



2l;{ 



Denza, a Specola Vaticana későbbi igazgatója, tett híressé. A szeizmikus 

 gTÜjtemény az emeleten van ugyan, de rendkívül erős falhoz erősítve. 

 Föműszere egy CECCHi-íele szeizmográf, a mely azonban inkább csak lokális 

 rengéseket jelez; távoliakra érzéketlen. Ugyancsak modern az intézet asz- 

 szisztense Tob,etti által készített szeizmográf, mely szintén csak rengés 

 alkalmával kezd működésbe lépni. Ezenkívül van 6 ugyanazon állványra 

 erősített egyszerű inga, mely egyszerűen kormozott papírra ír az idő meg- 

 jelölése nélkül, egy órát indító szeizmoszkop és egy elavult, állítólag 

 örvényszerű rengésekre reagáló készülék. A BERXELLi-féle tromométer ter- 

 mészetesen már rendi patriotizmusból sem hiányozhatik. 



A genovai egyetem fizikai intézetében reméltem találhatni némi 

 szeizmikus készülékeket is. A ragyogó épület dús, gazdag szertárt foglal 

 magában, de egyszersmind oly kevés helyet, hogy benne laboratóriumi 

 gyakorlatokról szó sem lehet. Nem is tartanak. Szeizmikus felszerelése 

 mindössze egy BEF.TELLi-féle tromométerböl áll és ez is kedvezőtlenül van 

 elhelyezve. Az épületen lévő meteorológiai intézet sem ad a szomszédos 

 dombok miatt megbízható adatokat. 



GAPaBALDi professor a legelözékenyebben fogadott és ékesszólóan és 

 meggyőzően fejtette ki, hogy Genova nem szeizmikus megfigyelésekre való 

 helyiség. Mindazonáltal próbáltam szerencsét a scuola navale és az istituto 

 idrograűcóban, a hova perzselő napfényben, délben másztam fel. Mindkét 

 helyen azt a választ nyertem, hogy ilynemű intézet nincs. Ez meg is felel 

 a valóságnak a scuola navale esetén, de nem a másik intézetre nézve. Pado- 

 vában tudtam meg, hogy ezen intézetet Vicentini rendezte be, ott láttam a 

 terveket is és felszerelésének rajzait. Az olasz • — • kivétel nélkül tapasztalt 

 szeretetreméltóság mellett nem képzelhetek egyebet, minthogy a háznagy- 

 féle kapitány, a kihez fordultam, a dolcg létezéséről maga sem tudott. Ká- 

 rom nem volt a dologból, mert á triesti és genovai intézet ikertestvérek,^ 

 amazt pedig láttam. 



Genova után meglátogattam Yogherát és Paviát. Az előbbi városban 

 Dr. Mario Baráttá, a neves rengés-kutatót szerettem volna megismerni, de 

 úgy ő, mint Taramelli, a paviai egyetem íizikustanára és egyszersmind a 

 földrengési bizottság elnöke a Vezuvon járt. Baráttá neje fogadott és bizo- 

 nyára oly élénken tolmácsolta sajnálkozásomat, hogy BARATTÁ-val azóta 

 már levelezésben is állunk. Úgy vele, mint MoNCALn:Ri-val és PAViÁ-val 

 ezután rendes cserét folytatunk. BARATTÁ-nak eddig obszervatóriuma nem 

 volt, most állít fel egy ingát, a melyet Oddone, a paviai intézet igazgatója, 

 készített. 



A húsvéti szünidőkkel állandóan járó tetemes vonatkésések folytán 

 jó későn érkeztem Paviába, és minthogy tudtam, hogy Taramelli távol van, 

 nem sok tanulságosat reméltem. De kedvesen csalódtam. Taraimelli íia el- 

 kísért a néhány kilométernyire a városon kívül fekvő királyi geofizikai 



