ISMERTETÉS. 22íí 



Azután a Khingan vonalát veszi vizsgálat alá a szerző. Ezt több pár- 

 huzamos hegygerincznek tartja, a melyek a magas mongol fennföldnek 

 lépcsős lesülyedését jelzik a Mandsu alföldre. A Khingán tehát keleti 

 pereme a mongol magas földnek, a melyen jól fel lehet ismerni a törmelék 

 közé temetett hajdani hegylánezok gerinczét, mig keletre széles, fiatal 

 korú képződményekkel borított síkság terül el. Ez tehát szintén törés- 

 vonalat jelent, a mely éjszakon NS irányú, délen pedig NNE — SSW irányba 

 hajlik át. Az érkezés adatai szerint ez a vonal anynyiban elüt a többitől, 

 hogy nincs kelet-nyugati irányú szárnya. Pedig a mint Dolon-nornál és 

 odább nyugat felé Kalgánnál láttam, bátran át lehet azt húzni Kalgánig, 

 sőt azt hiszem, egészen a Hoang-hó éjszaki nagy kanyarulatáig, a hol az 

 utazók -^ leírása szerint a folyó valószínűleg hatalmas platóperem lábánál 

 folyik. 



A Khingan hatalmas törésvonala éjszak felé egészen az Amurig tart. 

 Tőle éjszakra ismét jobban ismert területen folytathatjuk az analógiát. 

 A Bajkál tótól délkeletre színi csapású törésvonalakkal párhuzamos gerin- 

 czekre szabdalt, rostélyszerű hegység húzódik. Ott, a hol az Argun és a 

 Silka egyesülnek, hogy az Amurt szüljék,, a többinél hatalmasabb törés, 

 úgy látszik, végét szakítja délkeleten ennek a rendszernek. A törésvonal 

 aztán az ú. n. Jablonovoj hegységben folytatódik, a mi szintén nem más, 

 mint pereme annak a magas, vízszintes rétegekből felépült fennföldnek, a 

 mely az Olekma és Aldan folyók vízgyűjtő területét teszi. Ezzel a perem- 

 mel hirtelen esik le a magasföld egyrészt az Amur tartomány harmadkori 

 rétegekből felépült alacsony hegyvidékére, másrészt az Ochoczki tenger 

 keskeny partszegélyére. 



Végül még, legnagyobb rész analógia alapján, miután ismereteink 

 igen gyérek, a Sztanovoj hegységet is ehhez hasonló jelentőségűnek veszi. 



így tehát hét nagy ívelt törésvonalat mutat ki — több kevesebb 

 bizonyossággal — Eichthofen báró ; s ezeknek az iveknek délkeleti gör- 

 bülete egyetlen egy olyan legnagyobb körben fekszik, a melyet Tong- 

 kingon és az Anadyr-öblön keresztül vonhatunk s a mely egyszersmint 

 Ej szak-Amerika paczifikus partjain is végig szalad. A törésvonalaktól 

 nyugatra magas, táblás platók, vagy valódi lánczhegységek feküsznek, mig 

 keletre alacsony dombvidékek, vagy mélyföldek, lapályok terülnek el. 



A vetődések geológiai korát nehéz megállapítani. Valószínű, hogy 

 mindegyik ívnek a kelet-nyugati irányú szárnya igen régi korú, a legrégibb 

 geológiai időkből való, mint a Kuen-lun első ránczvetései is. De az ivek- 

 nek éjszak-déli irányú részei csak a karbon, esetleg csak a triász után 

 kezdődtek képződni s a legújabb időkig fejlődtek. Képződésük alkalmával 



* Prsevalsky, líockliill, Huc stb. 



