A ROZSNYÓI MEÜKNCZK. 269 



Az ú. n. Pacsai tetőn, 1000 m. magasságban a gneisz rétegei közel 

 egymáshoz NW és SE, majd N dőlést mutatnak s így itt erős gyűrődéseket 

 kell feltennünk. A gyűrődés tengelye azonban mindig megtartja az általá- 

 nos E — W irányt, a mint azt a Pirtyi hegyen jól lehet látni. Ennek az 

 éjszaki lábán ugyanis a rétegek SE irányban, déli lábánál NW irányban 

 dőlnek s így a hegy maga szinklinális redő. 



Az őspalák magasabb és talán legfelső szintájába tartoznak az 

 éjszaki szegéi}^ többi részének kőzetei, kivéve talán a később tárgyalandó 

 agyag-csillámpalákat. A legalsó szintben az Ivágyó-Bányaoldal, Kálvária 

 és részben a Eákos-hegy szericzites Iwarczitpaláit találjuk. Ezekben 

 vannak azok a hatalmas sziderittelepek, a melyeket a rudnai, bányaoldali, 

 nadabulai és betléri bányákban fejtenek. A rétegek általában NW vagy 

 SE irányban dőlnek s a vasércztelepek a rétegek csapásirányában, a 

 réteglapok között helyezkednek el s egymás fölött több szintben fejtik őket. 



Piudnától nyugatra a csapásirány megváltozik s a rétegek W felé 

 kezdenek hajlani. 



A Bányaoldallal szemben a Sajó túlsó partján emelkedő Kálvária 

 mindhárom csúcsán a rétegek .dőlése SE s mivel anyaga szintén szericzi- 

 tes kvarczitpala, kétségtelen, hogy jelenleg a Sajó völgye által elválasztott 

 két hegység egykor egy nagy antiklinális redöben összetartozott. A redő 

 csapás iránya SW — NO. Csúcsom község határában, a bányákban ezeket a 

 szericzites palákat fiatalabb palák fedik NW dőléssel. 



A medencze éjszaki szegélyén tehát az őspalah egység általában 

 nagy SW — NE irányú antiklinális redőbe van gyűrve. 



A valószínűleg archai korú őspalák mellett, az antiklinális redő déli 

 szárnyára támaszkodva, konkordans településsel, sajátságos vörös, sárga, 

 majd szürke színű agyagcsillámjDalákat találunk. Négy helyen ismerjük 

 ezt a sajátságos kőzetnemet, mindenütt az öspalákra támaszkodva. 

 1. Eudna mellett, a hol a Mnich, Holy-Yrh és a Viniskij-vrh nevű hegy- 

 hátak ebből valók. il. A Piákos hegytömeg déli előhegyein s így a Gombás 

 feletti kúpon is. 3. A kraszna-horkai várdomb mögött éjszakra emelkedő 

 503 m. magas kúp egész tömegében ebből áll. 4. Negyedik hely volna a 

 Dernötől NW-re levő hegyek végső ágain, de ezt csak a bécsi geológusok 

 térképeiről ismerem. 



Ezeket az agyagcsillámi^alákat a bécsi geológusok karbon korúak- 

 nak jelzik s a Nyerges később említendő veres homokkövét is ide veszik. 



2. A inezozói képződmények közül a triász a medencze déli peremét 

 építi fel. Azonkívül, a mint már említettem, a Nyerges, a Kápolna-tető és a 

 krasznahorkai várdomb is a torna-pelsőczi, triaszkori hegységhez tartozik. 

 Az egész hegytömegben általában két kőzetnem uralkodik : a veres és 

 szürke, vékony lemezes, mészfekvetekkel váltakozó homokkő és a íjalás, 

 vagy tömött mész. 



