570 KISS V. MANÓ : 



Nem czélom a környék részletes sztratigraliáját ismertetni s erre 

 csak futólag térek át. 



<í) Hegj^ségünkre, mint általában a Közép-Kárpátok déli csoportjában 

 levő triász -hegy tömegekre a fennsík forma a jellemző. A fennsíkok alja, 

 talpa, az alsó-triasz werfeni paláiból s az ezekkel kapcsolatos meszes 

 homokkövekből, homokos meszekből, palás meszekből és meszes palákból 

 van. Hegységünk ismertetett, N felé néző meredek lejtőjének alján tehát, 

 mindenütt ezeket a kőzeteket fogjuk találni. 



Az aUó-triasz vidékünk legkomplikáltabb rétegösszlete. Miután az 

 orografiai viszonyok jelenlegi kialakulásáig végbement proczesszusoknak 

 legbiztosabb nyomait, a mint majd látni fogjuk, ezen a rétegösszleten 

 belül lelhetjük föl, csak természetes, hogy az alsó-triasz volt leginkább 

 tanulmányaim tárgya. 



Legelőször a Nyerges-hegyet kutattam át részletesen. 



Már Maderspach megemlíti a werfeni paláknak a vasúti állomással 

 szemben, a Sajó jobb partján, a Nyergesnek ,E nagyon meredek lejtőjén 

 levő szép s tanulságos feltárásait. 



A meredek oldal egész magasságában veres vagy helyenkint zöldes- 

 szürke csillámdús, nem meszes homokkőből áll, a mely 8 — 10 cm. vastag 

 rétegeket alkot, a mely rétegek, hosszú téglaalakokra töredeznek. 



A töredezésnek ez a formája igen jellemzi ezeket a homlokköveket. 



Maderspach szerint ezek a rétegek itt S-re dőlnek. Én, számos helyen 

 tett pontos méréseim középeredményeűl : D = 30 (145° SW)-t kaptam. 

 Sok helyen erősen gyűrve vannak s a gyűrődés tengelyének iránya mindig 

 NE — SW, tehát az őspalák redőjével párhuzamos. 



Stürzenbaum és a magam észleleteiből határozottan állíthatom, hogy 

 ez a vörös homokkő az összes triaszképződmények legalsó szinttája, s 

 így közvetlen az őspalákra támaszkodik. 



Ezt a vörös, csillámdús, téglányalakokra töredező, nem meszes 

 homokkövet, rövidség okáért nyergesi homokkőnek fogom nevezni. 



Ha ez említett meredek oldaltól lefelé a Sajó jobb partján, egészen a 

 Berzéte fölött levő régi Schlosser-féle hámorig megyünk, az itt is meredek 

 oldalon mindenütt szép feltárásokat fogunk látni. Közvetlen a nyergesi 

 homokkövekre, hasonló helyzetben, szürke, kékes és fekete meszes homok- 

 kövek, csillámdús majd vékonypalás meszek váltakozórétegei támaszkodnak. 



Jellemző egy sajátságos mészréteg, a mely mintha mészkonglomerát 

 volna, szürke, csillámos-homokos alapanyagba zárt, szürkés-fekete törede- 

 zett, hosszúkás mészdarabokból áll. A felületen levő sziklák mállás lapján 

 jól látni ezen töredezett darabok szelvényezettségét, s biztosra vehető, 

 hogy ez a konglomerát, encrinusok szártöredékeinek homokos anyagban 

 való összehalmozódásából keletkezett. 



Ez a crinoidea-mészféle szinttáj nagyon jellemző az alsó triaszréteg- 



