A ROZSNYÓI MEDENCZE. 271 



összletén belül, úgy hogy röviden csak nijergesí kong Ion lerátnak foogm 

 nevezni. 



A konglomerát fedője igen erősen gyűrt, sárgás-barna színű, vékony 

 palás, apróra töredező meszes, homokos pala, a mely az alsó-triasz rétegek 

 közt sok helyen előfordul s azért rudnaparti tipimi.pahi néven fogom 

 említeni. 



A Nyerges-hegy egészen alsó triász-rétegekből áll s ez az oka, hogy 

 a torna-pelsöczi hegycsoporthoz tartozónak mondottam, 



A pelsöczi Nagy-hegyből keleti irányban a «Liikácsalmai) és Szőlő- 

 hegyen át domblánczolat nyúlik ki, a melynek alja szintén az alsó triász 

 csillámos meszeiből van. Ennek rétegei általában SW és W irányban 

 dőlnek s a meredeken nyesett rétegfejek a Gencs, illetve a Sajó völgyébe 

 állnak ki, habár ezt legtöbb helyen a tercziér, illetve diluviális takaró 

 miatt látni nem lehet. A körösi öböl maga teljesen önálló hidrográfiai 

 egység, az Egressi-patak teljes vízterülete s már ez a sajátsága is érdekessé 

 teszi. Még érdekesebb azonban, ha összehasonlítjuk medenczénk többi 

 öbleivel. Később látni fogjuk, hogy úgy az egész medencze, mint annak 

 minden öble tektonikus eredetű, ez pedig eróziós és pedig az alsó-triasz 

 rétegeibe vájt amfiteátrumszerű katlan, a melynek szája SE irányban 

 nyílik. 



Az öböl talpán Kőrösnél mindenütt kibukkannak a feneket alkotó alsó- 

 triász rétegek, s így bizonyosra vehető, hogy a mai Lukácsalma, SzőUőhegy, 

 Domb és a Nagy-hegy N lejtője által befogott terület egy egységes, alsó-triász 

 rétegek alkotta tábla volt, a melybe a mai öböl belevágódott. 



A nyergesi veres homokkő, az eddig említett helyeken kívül, előfordul 

 még Kőröstől W-ra a Nagy-hegy lábánál, a hol is rétegei SW-nak dől- 

 nek. Ezek fölött, de nem közvetlenül (a közvetlen, s további takarójukat a 

 vegetáczió elfedi), kékes-zöld meszes palák feküsznek SE dőléssel, a mi a 

 Nagy-hegyen egyedül álló jelenség. 



Ezen palák fölött azután már a felső-triász meszek következnek. 

 További előfordulás Rekenye és Sebespatak között, hol is a rétegek, eltérő- 

 leg az eddig tapasztaltakból NW irányban dőlnek. Ugyancsak nyergesi 

 homokkőből áll a Kápolna-tető is. 



A torna-pelsőczi hegység második részében, a SzUiczei fcnsíkon is az 

 alsó-triász nagyon változatos rétegei messze felnyúlnak, s a messze fehérlő 

 kopár sziklák által jellegzett felső-triász mész a legfelső részeken van. De 

 a meredek N oldal legnyugotibb szögletén, a berzétei kohó fölött, távolról 

 is jól látható, hogy a kopár sziklák a felső részekről, ferde vonal mentén, 

 egészen a völgy talpáig lenyúlnak, tehát itt az alsó-triász rétegei W irány- 

 ban lehajlanak, s az egész meredek oldal felső-triász mészből van. A Sajó 

 kanyónszerű völgyében, a Sziliczei fensík alján, nem is találjuk sehol a 

 werfeni palákat ! 



Földtani Közlöny. XXX. köt. 1900. |g 



