Predavanja i različiti članci. 



CF 



Pregledni izvještaj o njemačkoj literaturi iz filo- 

 zofije prirode (Naturphilosophie) u godinama 



1914. i 1915. 



Dr. Vlad. Dvorniković (Sarajevo). 



Tko bi pod današnjim nazivom „filozofija prirode", „Natur- 

 philosophie" nazrijevao još uvijek onu istu negdašnju spekula- 

 tivnu i fantastičnu „Naturphilosophie" jednoga Schellinga ili 

 kojeg drugog „romantičara", taj bi se ne samo prevario, nego 

 i odao svoju neorijentiranost u savremenom stanju prirodnih 

 nauka. 



Prirodnih nauka — naglašujem — a ne samo filozofije. 

 Sami su naime najvidniji predstavnici raznih prirodoznanstvenih 

 disciplina preuzeli u svoje ruke filozofiju prirode i stavivši je 

 tako na pravu organičku podlogu prirodne znanosti i njenog 

 vlastitog života i razvoja, riješili je pomalo onog odioznog 

 prizvuka, što no ga je iz svog spekulativnog stadija gotovo do 

 naših dana bila zadržala. Elementarna, svakoj spoznaji bitna 

 tendencija za nekom sintezom, provizornim barem zaokruženjem, 

 resumiranjem i obračunom dovodi u novije doba same prirodne 

 znanosti sviju odjeljenih područja do toga, da u svom stvarnom, 

 specijalnom izgrađivanju i produbljivanju na čas zastanu te po- 

 vuku iz čitavog stanja metodički razdijeljenog istraživanja 

 neku stvarnu bilancu. U dva je smjera pregnula ta — da tako 

 reknemo — „autorefleksija" prirodnih znanosti: u smjeru 

 stvarnog, znanstveno najdalje mogućeg sintetičnog facita 

 na jednom, na više, ili na svima područjima zajedno i potom 

 u drugom — jednako važnom smjeru — metodičke, spoznajno -- 

 teoretske refleksije o osnovima i verificiranjima sadanjih i bu- 

 budućih puteva prirodnih znanosti. Taj tako reći „samoobračun" 

 prirodnih nauka ispunja danas u glavnom i sam pojam ove 

 filozofske discipline. Oba momenta, izražena u gornjim dvjema 

 osnovnim tendencijama, u stvarnoj naime i metodičkoj, 

 ne mogu se dakako u samoj prirodno-filozofskoj literaturi tako 



