30 



Newtonove mehanike, te u to ime i govori na široj podlozi o no- 

 vijoj „Relativitätstheorie".* Na str. 262. i dalje govori se o evo- 

 luciji i genezi svemirskoga sazdanja. Na biološkim discipli- 

 nama osnovani dio nije baš najbogatiji, već je naprotiv spram 

 anorganskog dijela prilično mršav. U problemu organske evolu- 

 cije brani Becher selekcionu teoriju, dočim nije nipošto odlučan 

 protivnik danas sve jačeg neovitalizma i psiholamarkizma (str. 

 361. i dalje). Sa samim mehanističkim (čisto fizikalno-kemijskim) 

 stajalištem ne ćemo moći ni čisto metodički u biologiji izići, 

 te zato Becker ne zazire ni od „psihovitalizma". 



S ovim je djelom — čini se — njemačka naučna literatura 

 stekla vrijedan i znatan doprinos. 



Na široj je podlozi zasnovano, prvim korijenom svojim 

 stanje djelo: Wilhelm Ostwald, Moderne Naturphilo- 

 sophie. I. Band. Die Ordnungswissenschaften. 410. 

 str. Leipzig, Akad. Verlagsgesell., 1914. Kako se vidi u naslovu, 

 nije ovo djelo kakvo novo izdanje starijeg poznatog djela 

 Ostwaldova „Vorlesungen über die Naturphilosophie", već za- 

 pravo novo prerađeno djelo na još široj podlozi. Poznato je 

 već, da je u pojmu „energije" dan sukus čitave doktrine Ost- 

 waldove, koja i nosi stoga ponosno ime „energetika" ili „ener- 

 getički nazor o svijetu". Znameniti osnivač fizikalne kemije dao 

 se u svojoj filozofiji prirode na produbljivanje centralnog pojma 

 „energije" i svodi jednom riječju sve na taj konačni „energe- 

 tički princip". Pojam materije kao i psihe posve je suvišan, jer 

 se sve sastoji u raznim stanjima i prelazima energije, tako te 

 sve izlazi konačno na kinetičku, kaloričnu, magnetičnu, elek- 

 tričnu, kemijsku, psihičnu itd. energiju. No imade ipak nekih 

 znanosti, koje ne trebaju pojma energije i te nazivlje Ostwald 

 „Ordnungswissenschaften"; to su logika, matematika, te nauka 

 vremenu i prostoru. One sačinjavaju neku metodičku pri- 

 premu za ostale znanosti i zato im eto Ostwald posvećuje čitav 

 prvi svezak svoje obnovljene filozofije prirode. Slično kao 

 Becher daje nam tu i Ostwald svoju „Naturerkenntnistheorie", 

 pokazujući pri tom u cijelosti najviše srodnosti s fizičarom- 

 iilozofom Ernstom Machom, koji se može smatrati pravim pen- 



* U nas je nedavno publicirao o toj teoriji opširniju raspravu Dr. 

 Fran Mihletić u o\ogodišnjem „Nast. Vjesniku" pod naslovom „Princip 

 relativnosti", god. XXIV., sv. 3., str. 161.— 186. 



