47 



cvjetove. Zameću se već u svibnju, a dozore u rujnu. Kod nas 

 ih zovu već prema tome kakove su odlike „bjelice ili crnice". 



3. „Cimaruoli" su smokve treće generacije, te se za- 

 meću u kolovozu i rujnu, a dozore od prosinca do ožujka. 

 „Cimaruoli" znači isto što i „sa vrha uzete", te se uistinu i 

 razvijaju na vrhu drveta. To su zimske smokve, koje su ta- 

 kođer jestive, jer cvatovi sadržavaju samo 9 fertilne cvjetove. 

 Zimske smokve u mnogim krajevima uopće ne dozore, te često 

 već u kasnoj jeseni otpanu sa drveta. 



Obično se razvijaju samo dvije generacije, dapače često i 

 samo jedna. Sve tri generacije imadu ženske cvjetove. Da se 

 mogu sjemenke razviti nužna je oplodnja, do koje može doći 

 samo pomoću osice iz kaprifikusa. Sad nam je ujedno i ra- 

 zumljiva procedura kaprifikacije, jer se tako oplodnja samo 

 pospješi. 



U kakovom odnosu stoji kaprifikus prema pitomoj smokvi 

 najbolje će nam prikazati priložena tabla. 



Kaprifikus i pitoma smokva su dvije kultivirane rase, koje 

 su nastale iz prasmokve. Kaprifikus razvio se je od profika 

 prasmokve, a pitoma smokva od fika prasmokve. Na koji način 

 i kada se je taj kulturni eksperimenat zbio nije poznato. Svakako 

 je jasno, da se čovjek u davnini još nije zadovoljio sa jednim 

 plodom u godini, već je htio više put zrela ploda, te nm je to 

 stoljetnom kulturom uspjelo. Paralelno s tim trebalo je kulturom 

 stvoriti i mušku generaciju u tri sezone, što je također uspjelo. 

 Izvedeno je prije vijekova još sjajno djelo kulture sve i nezna- 

 jući kako. Tek znamo danas sigurno to, da kaprifikus i pitoma 

 smokva potječu od divlje smokve. 



Tek još nešto mogu napomenuti. Sjemenke se u nikojem 

 slučaju ne mogu razviti bez oplodnje, barem do danas još nije 

 partenogeneza kod smokve ustanovljena. To potvrdiše i Ra- 

 vasinievi eksperimenti. U gornjoj Italiji se ne obavlja kaprifi- 

 kacija, stoga ove smokve ne mogu dozrijeti, te se prodaju samo 

 kao t. ZV. stolne smokve. 



Tschirch i Ravasini riješiše upravo genijalno biolo- 

 gijski problem smokve, ali uza sve to nameće nam se još mnogo 

 pitanja, koja se tiču naših krajeva. Već sam u uvodu spomenuo, 

 da su biologijske prilike smokve u Dalmaciji i Hrv. Primorju 

 posve neistražene. Ta biologijska pitanja bila bi u glavnom ova: 



