Referati i književne obznane. 



Psihogalvanska refleksna pojava prema svome značenja za 

 psihologiju čuvstva. Napisala Dr. EIza Kučera. — Prest, iz „Nastav. 

 vjesnil<a" l<nj. XXII. Zagreb 1914. 



Zanimljivu i novu, dosad slabo protumačenu pojavu iznosi nam u 

 ovoj radnji Dr. E. Kučera pred oči. Pojava je to, u kojoj se — kao uopće 

 u čitavoj refleksologiji — u jedinstvenom kompleksu stječu fizikalni, fi- 

 ziološki i psihološki momenti u isti mah. Na opažanja i rezultate 0. Ve- 

 ragutha („Das psycho-galvanische Reflexphänomen", Berlin, 1909.) nado- 

 vezuje autorica svoja opažanja i pokuse o psiho-galvanskom refleksu, 

 te nam u ovoj, opsegom doduše malenoj, ali sadržinom bogatoj radnji 

 daje sintezu iz tih sviju dosadanjih ispitivanja. Pojava se sama sastoji u 

 toma, da se istosmjerna slaba galvanska struja zamjetljivo pojača, ako je 

 provedemo kroz tijelo čovjeka, u kom se taj čas zbivaju neki izvjesni 

 duševni procesi. 



Deprez-ov galvanometar, uklopljen u struju, u koju je i opažanik 

 („Versuchsperson") uklopljen, omogućuje, da se mognu razlučivati ove tri 

 vrste ljuljanja zrcala: uz sklapanje galv. struje, zatim, kada se mijenja 

 kontakt između tijela i elektroda i konačno, što je ovdje najvažnije: lju- 

 ljanje, kojemu su uzrokom psihofiziološki dogođaji u tijelu opažanika Pri 

 tome je važna okolnost, da se zrcalo mora već smiriti, a tek onda da na 

 opažanika djeluju neke psihičke podražice, koje će izazvati ono treće 

 ljuljanje zrcala. Veraguth je mišljenja, „da je psiho-galvanska refleksna 

 pojava u glavnom izraz promjenljivosti otpora ljudske kože galvanskoj 

 struji pod utjecajem psihičkih faktora" (str. 6.). Sigurno je svakako, da 

 fiziološkim tumačenjem ne možemo izići „bez ostatka". Pojedini nabrojeni 

 i točno opisani pokusi Veragutha kao i autorice same imadu analitičkim 

 načinom pojedine momente čitave pojave kao faktore upoznati i izolirati, 

 što je dosad dakako tek djelomice moglo uspjeti. Po mnijenju autorice 

 moglo bi se već na osnovu tih ispitivanja ustvrditi, da se u svim tim po- 

 javima „mora računati sa sudjelovanjem svi jesnih psihičkih doživljaja" 

 (str. 17., podvučeno u citatu). Nu još je važniji sintetični zaključak: „Psi- 

 hičke pojave, bilo koje vrste, izvode prama tome psiho-galvanski refleks 

 samo onda, ako su spojene s većim ili manjim afektom. Obrnuto; Psiho- 

 galvanska refleksna pojava objektivna je fiziološka reakcija na emocio- 

 nalne psihičke doživljaje" (str. 18.). Psiho-galvanska pojava postaje time 

 znatno metodološko pomagalo u eksperimentalnoj psihologiji čuvstava — 

 i to tim više, što je „visina otklona upravo razmjerna jakosti afekta" (str. 



