182 



2. Goli, premda je. kako mu samo ime kazuje jako ogoljen, ipak se 

 naslućuje nekadašnji sastav posve nalik na gornje. 



3. Prvić (također ogoljen) pridružuje se Krku, koji već gotovo sav 

 pripada ilirskoj flori. 



U daljnjem odlomku poreduje Morton otočje Rab sa susjednim Lo- 

 šinjem i izvodi zaključak, da imade Lošinj velikih sličnosti u karakteru, 

 ali da je mnogo izrazitije mediteranski. Konac čitave monografije čini po- 

 glavlje o fitogeografskom položaju otočja Rab spram ostalih kvarnerskih 

 otoka. Naše područje mediterana pripada t. zv. jadranskom kraju, a od 

 toga nalazimo u Kvarneru istarsko -sjevero- dalmatinsku zonu makije i 

 istarsku-sjevero-dalmatinsku prelaznu zonu. Prva zona odgovara medite- 

 ranskoj, a druga submediteranskoj visinskoj stepenici na Lošinju i Rabu. 



Granica mediteranske stepenice d\3seže na Rabu 250, a na Lošinju, 

 oko 400 m. Više od tog nastavlja se submediteran. Submediteranu pri- 

 pada na pr. Cres izuzev usku obalnu zonu na jugu i zapadu. I južni dio 

 otoka Krka pripada u ovu kategoriju. Nuz mediteran nalazimo na kvar- 

 nerskom otočju j ilirsku zonu transalpinskog područja, od koje se ovdje 

 razvio liburnijski ilirik. Toj zoni odgovara liburnijska visinska stepenica, 

 koja je razvijena na sjevernoj polovici Krka i navrh Cresa. 



Nuz nekoliko vrlo uspjelih vegetacijskih slika dodao je Morton i 

 dvije točne i pregledne karte. Prva prikazuje današnje rasprostranjenje 

 formacija, a druga rekonstrukciju nekadanjeg rasprostranjenja drveća na 

 istraživanom otočju. Spomenuti ću još samo, da je sva geografska nomen- 

 klatura talijanska, što je autor svakako hotice upotrebio, jer se prigodom 

 svojih botaničkih ekskurzija mogao uvjeriti, da na Rabu živu Hrvati. 



/. Pevalek. 



Društvene vijesti. 



Naše društvo nije novo. Prošao je već lijepi niz godina od nje- 

 govog osnutka i ono je u tom nizu godina, kao svaki živi organizam, raslo 

 i jačalo, žudeći da postigne onaj cilj, koji mu odrediše njegovi osnivači. 

 Proteklo je trideset godina od njegova osnutka (osnovano 12. studenoga 

 1885.) i teški rat zateče nas baš u času, kad je trebalo, da budi na koji 

 način proslavimo taj naš jubilej. Trideset je godina uminulo, no nije umi- 

 nulo uzalud i mi možemo da vedra čela pogledamo na tu prošlost, da 

 pogledamo na rad naših starijih. I ako nije sve onako, kako bi mi mladi 

 željeli da bude, to nije kriva ona mala šačica pobornika na polju pri- 

 lodnih nauka u Hrvatskoj, no su tome krive prilike, koje nisu baš u svemu 

 pogodovale pregnuću naših starijih. 



U ovo tridesetak godina glavna je zadaća, čini se, bila saradivati 

 u naučnom našem glasilu „Glasniku", i kad čovjek lista po ono 28 sve- 

 zaka „Glasnika", vidi, da je tu sabrana lijepa grada za poznavanje pri- 



