sastavljena, ovisna cijelost i dio šire cijelosti. Najšira je cijelost 

 svijet, kao jedina prema vani neovisna cijelost, izvan koje nije 

 ništa ni moguće, a sadržaje sve uže cijelosti kao međusobno 

 ovisne pojedinosti. Pojedinosti stoje unutar cijelosti prema 

 svojim sposobnostima u međusobnoj opreci, koja predočuje 

 težnju za promjenom do ravnoteže. Uzrok je promjeni stanje 

 jedinstva prije promjene. Od neprekidnih promjena ili jedin- 

 stveno uzročno sastavljenih događaja sastoji se život, kao jedno 

 jedinstveno neprekidno-promjenljivo svjetsko stanje. Nedvojbena 

 je i nužna posljedica života sve viša sastavljenost (komplici- 

 ranost), a to je razvoj svjetskog stanja. 



Ideja je što i kakvoća bivstva, zbilje ili mogućnosti. Sa- 

 držaj je bivstva stanje saveza, a ništa znači nješto bez sadržaja. 

 Stvarno postojati ili stvarna zbilja je životno stanje. Sposobnost 

 je uvjet života, a posljedica života je kakvoća stanja. 



S pojmovima je u mišljenju, kao sa svakim životnim 

 stanjem, a opreka među pojmovima zove se protuslovje, iz kojeg 

 slijedi onda težnja za istinom, kao potpunom spoznajnom ravno- 

 težom. U pravilnom mišljenju ili međusobnom prilagođivanju i 

 dosljednom određivanju pojmova, koji se svi moraju nado- 

 punjavati u jednu jedinstvenu cijelost, jest nadzor i jamstvo za 

 njihovu vrijednost. Jedan se pojam određuje drugim, to jest 

 stanovitom svezom drugih. Tako je na primjer pojam prirode, 

 kao najširi pojam, potpuno određen samo cijelom spoznajom. 

 Priroda je dakle sve, što je tko i makar kako spoznao. To 

 može i kriva spoznaja biti, to obično i nije posve prava spo- 

 znaja, ali to nije ni cijela priroda, što se i dobro spoznati može. 



Priroda je i sve, što su svi do sada spoznali. Ali prava i 

 potpuna je priroda sve, što je u opće spoznati moguće, a spo- 

 znaja svega, što postoji nije u opće isključeno, ako je i mi 

 postići ne možemo. Spoznaja određuje prirodu, spoznaja je i 

 određena prirodom. Priroda je jedna i jedinstvena, a takova 

 mora biti i spoznaja. Spoznaja je vjerna slika prirode, tako da 

 svakoj pojedinosti u prirodi odgovara pojedinost spoznaje. 

 Spoznaja određuje sve, što je, kako je i zašto je. Ona je polje 

 dubokog razmatranja, koje dolazi iza pravog sjećanja i opa- 

 žanja kao pravilno mišljenje i dobro razumijevanje i shvaćanje. 

 Spoznaja je i sama predmet spoznaje, njezino je sredstvo svijest 

 ili razum. Svijest je početak pojave razuma, tako da je već i 



