Levantinska fauna Vukomeričkih gorica. 



Napisao prof. Ferdo Koch. 



Od jugoistočnog prigorja Samoborske gore nastavlja se 

 nisko humlje Vukomeričkih gorica. To humije zaprema prostor 

 izmedju Savske nizine i Kupe, sve do Siska. Velikih visinskih 

 razlika u tim brdima nema, pa i najviši humci jedva dosegnu 

 do apsolutne visine od 250 m. Mekani materijal, od kojega je 

 ovo humlje izgradjeno — naime levantinska glina i pijesak — nije 

 mogao da odoli erozionoj djelatnosti vode, tako da su u kratkom 

 vremenu od diluvija — kada su ta brda postala — do danas, mogle 

 vode izdjelati bezbroj dolina na sve strane. Kraj sve te nepravilne 

 i jake razvedenosti ovog humlja, ipak postoji ovdje neko očito 

 bilo, koje čini razvodnicu. Od ove razvodnice teku potoci na 

 jednu stranu (sjever i istok) Savi, a na drugu stranu (zapad i 

 jug) Kupi. Ta razvodnica označena je suvislim bilom, kojega 

 tvore od Starjaka na sjeverozapadu, do Letovanića na jugoistoku, 

 humci: Slemen 225 m, Bukova draga 243 m, Žeridovka 255 m, 

 Čubačka 253m, Dugi vrh 248m, Maličovec 241 m, Kravaršćica 242m, 

 Glavica 225 m, Široki vrh 230 m, Poljanek 207 m, Letovanić vrh 

 205 m. Razvodnica ide točno u smjeru brazdenja levantinskih 

 naslaga, to jest od sjeverozapada prema jugoistoku, pa biva u 

 tom smjeru postepeno sve niža, počam od najvišeg humka Žeri- 

 dovke do Letovanića. 



Postanak ove razvodnice uvjetovan je boranjem levantinskih 

 naslaga početkom diluvija i tim, što u osi te razvodnice imade 

 u levantinskom pijesku naslaga vapnovitih pješčenjaka, koji radi 

 svoje tvrdoće bolje odoljevaju eroziji, od gline i pijeska. Našao 

 sam takovih mladih pješčenjaka na više mjesta (Čubačka, Dugi 

 vrh, Zagreb šuma), a tamošnji ih seljaci rabe kao podzid svojih 

 drvenih kuća. 



U Vukomeričkim goricama imade na više mjesta u levan- 

 tinskoj glini tankih vrsta lignita. U tim glinama nalazimo slatko- 



