20 



svjedoči „nanizam" patuljastog drveća i grmlja. Glog bijeli 

 (Crataegus monogyna f. transalpina) povaljen je na zemlji i cio 

 grmić tolik, da ga lako pokriješ dlanom, dok je diraka potpuno ■ 

 obrijana, a šmrika, breka, res ulja (Punus mahaleb), i drugo 

 grmlje nepravilna oblika, nakosa, kosa ili povaljena debla. I u 

 okolini Barda brojno je patuljasto i povaljeno bilje i bura je 

 tamo još žešća. Dalje drugog Počivališta, oširoki je put pre- 

 stao, a botaničareva noga stupa na „krasu", kameni prostor, 

 koji je pun raspucana i razdrobljena kamenja. Tu prestaje murta, 

 pistacija uspinje se još dalje, a šmrika, breka, crnika, salsa, 

 smilje, obrijani glog i trnula (Prunus spinosa), sežu do same 

 tjemenice Vele Osoršćice. 



Ova krasa zarasla je guštikom od smilja, salsom, metvi- 

 cama, kušem i drugim aromatičnim biljem, a kako smo po 

 njemu morali gaziti, napunio se zrak opojnim mirisom. 



Na dalnjem putu pokriva visoko smilje cijelo tlo, a kad 

 smo došli pod „grize", okomite ili nakose stijene, ugledasmo 

 na njima zvončiku Campanula pyramidalis, koja seže iz 

 naše mediteranske flore do Gospića, a u Gorskom kotaru do 

 duplja Gavranice na Ličkom polju. Na grižama druguje sa Pa- 

 rietaria judai ca, Scrophularia canina iRuscus acu- 

 leatus. 



Kad si se još probio kroz sedam pećina, sedam oštrih 

 grebena, koje narod zove „Grivina" i po kojima se zeleni 

 bršljan, i riješio se vratolomna puta, zabijeli se kapelica sv. 

 Nikole i ti si za čas dva na tjemenici Vele Osoršćice, s koje 

 se otvara dalekosežan i slikovit vidik, koji i botaničaru nagra- 

 djuje pretrpljene trudove. Njegovo oko uživa i na onoj zimzeleni, 

 koja seže od Nerezina do Lošinja, pokrivajući sve oble vrhove 

 do mora, stvarajući i neprohodne guštike od crnike. 



Spustili smo se na jedan ravnjak, na kojemu ima toliko 

 zemlje crljenice, daše tu zeleni gajić od šestilja (Acer mon 

 spessulanum) od kojega smo krenuli do Sv. grote (špilje) u 

 kojoj je pustinjački život sprovodio sv. Gaudencije, biskup 

 osorski. Duboko pod nama zagledasmo Nerezine i užasnu, pu- 

 stu, kamenu i krovasto nagnutu bočinu, kojom nam se valjalo 

 spuštati u žaropeku sunca. Stupali smo od kamena na kamen, 

 na kojemu su nam smetale „oštrice", prošli na Velom i Malom 

 sedlu više žljebova i oko 12 sati uljezli u špilju, da se ohla- 



