31 



Na putu iz Maloga Lošinja u Veli Lošinj, dolazi botanik 

 i do <lrage Bardarke, dokuda ga prate bujni maslinjaci, no 

 raste i tu crnika, lentiška, cistusi, planika, tetivika, buhač, murta 

 i smilje, koje se zaklonilo medju stijene, gdje se zeleni bršljan, 

 koji podnosi ovdje najveću sunčanu vrućinu, a na planinama 

 u Gorskom kotaru najžešću studen i buru. 



Kod neke dražice češ šuštati, da se i ovdje čudiš jakosti 

 i snazi bure, kojoj je na udarcu tamošnji maslinjak. Nema tu 

 nijedne masline pravilne krošnje, nijednog pridignutog stabla, 

 jer ga je bura pognula k zemlji, a granama dala pravac, koje 

 označuju njezinu struju. Masline su okrenute od sjeveroistoka 

 prama jugozapadu, a cijela krošnja nalikuje dimu, kada ga po- 

 naša vjetar. U početku su grane gotovo gole, a kako od bure 

 obrijane, crne su boje, a tek se po ograncima i grančicama ze- 

 leni lišće nepravilna oblika. Ima oko te dražice i od bure obri- 

 janih smokava sa raščehanim lišćem i drugog kržljavog i de- 

 formiranog bilja, kojemu bjesumučna bura u tom kutu gospoduje. 

 Kad si na pragu Veloga Lošinja, udaraju li u oči po morskim 

 stijenama goleme Agave, kojima je domovina u Meksiku, otkuda 

 ih presadiše u južnu Evropu g. 1561. hna uz njih i tamariška 

 s tankim, gipkim grančicama i nježnim lišćem, ima bujnih bo- 

 rovih nasada, s kojima se tu, kao i druguda, slabi sila i snaga 

 bure. Uz otegnutu gradsku luku Agava je do Agave, jedne mlade, 

 druge stare, a ima i rpa ajlantusa, lovorika, stablastih oleandera 

 i drugog južnog bilja i ugledna dvoredica čempresa, kojom ulaziš 

 u grad. 



Na skrajnjoj stijeni, koja je odskočila k moru, odaje čo- 

 vječja ruka veliki mar i brigu oko poljepšavanja grada. Tu nema 

 mjestanca, nema rupice, ni raspukiine, u koju čovjek nije stavio 

 sjeme, da nikne koja bilina, da nam ugadja oku bilo listom, 

 bilo cvijetom. 



Iz neke je stijene izbila planika debela do 2 dm, toliko joj 

 iz kamena tla pritiče hrane, na drugoj stijeni ugledah golemu 

 Agavu, kojoj bijaše mesnato i sočno lišće posve ispisano, a 

 ispisali su ga svojim imenima oni posjetnici, koji su tu odma- 

 rali i uživali. 



Kad si pošao trgom, zagledaš u raskošnom perivoju pa- 

 laču prejasnog nadvojvode Karla Stjepana, a tko se ne plaši 

 puta i dostaje mu vremena, taj će se dati prevesti na Sv. Petar- 



