98 



kad se obdržavala zadnja redovita glavna skupština, nisam bio u domo- 

 vini, pa tek kad se vratih iz Italije negdje koncem ožujka iste godine, 

 saznadoh, da sam izabran predsjednikom našeg društva. Po prvi put dakle 

 stupam danas pred vas, ali ne više, da vam razvijam možda svoj pro- 

 gram, nego da vas izvjestim, što se sve dogodilo kroz ove tri godine u 

 našem društvu, pa da onda uzmognete reći svoj sud o jednom najtežem, 

 ali i najvažnijem razdoblju u razvoju našeg društva. Rat, koji proživlju- 

 jemo, sve je stubokom promijenio; ono, što se prije rata smatralo neza- 

 konitim i nedopuštenim, danas se smatra zakonitim i dopuštenim, a ima 

 i obratnih slučajeva. Te pojave, što ih proživljujemo u svakidašnjem ži- 

 votu, proživjele je i naše društvo, pa je vaš predsjednik, od ustavnog, 

 demokratskog funkcionara postao silom prilika običan apsolutista, 

 samodržac. Rat je zapriječio svaki društveni rad, pa ako nisam htio, 

 da nam društvo ne zapane u potpuni san, morao sam da preuzmem na 

 sebe sve gotovo funkcije čitavog odbora i tako predjoše u moje ruke i 

 poslovi tajnički, i poslovi urednički i poslovi knjižničarski; sve se kon- 

 centriralo u osobi predsjednika, pa jedino blagajnički posao ostade u ru- 

 kama blagajnika dra. M. Kiseljaka. I tako ću ja danas da u ovoj skup- 

 štini fungiram kod izvješćivanja i kao predsjednik i kao tajnik i kao 

 urednik i kao knjižničar. Slavna skupštino! Sve što se u ove tri godine 

 dogodilo u društvu, dogodilo se na moju odgovornost, jer ja nisam smio, 

 budući da je svim društvima u Hrvatskoj i Slavoniji zabranjeno djelo- 

 vanje, pozivati članove odbora na sjednice, nismo mogli dakle ništa ni 

 raspravljati, ni zaključivati. Sve sam radio na svoju vlastitu ruku imajući 

 uvijek pred očima samo interese društva. Da se nisam držao toga apso- 

 lutističkoga principa, danas se za naše društvo ne bi znalo, da postoji. 

 Ja molim slavnu skupštinu, da, uvaživši te neobične prilike, odobri moj 

 način djelovanja. Podjedno pozdravljam gospodje i gospodu članove, što 

 se sakupiše u tako lijepom broju, da i na taj način manifestiraju svoje 

 zanimanje za naše društvo. 



Predsjednik na to predlaže da se zapisnik zadnje glavne skupštine, 

 koja se držala dne 7. ožujka 1914., a koji je štampan u XXVI. svesku 

 ; Glasnika« za god. 1914., primi na znanje; skupština prihvaća taj predio^ 

 bez prigovora. Predsjednik prelazi zatim na 



Izvještaj o radu društva 



od godine 1914. do godine 1916. 



Kad smo početkom godine 1914. (dne 7. ožujka) preuzeli upravu 

 hrvatskoga prirodoslovnoga društva, bili smo svijesni, kako teške du- 

 žnosti i zadaće preuzimamo na sebe. Novo doba donosi sa sobom i nove 

 nazore, nove poglede, pa je bilo posve razumljivo, da je i u našem dru- 

 štvu trebao da zabruji nov život, koji će odgovarati našim potrebama, 

 našim težnjama. Svi smo mi osji-ćali važnost prirodnih nauka po kul- 

 turni razvoj našega naroda, ali smo istodobno teško osjećali, kako te 

 nauke nikako ne mogu da prodru u šire slojeve našega naroda. Hrv. prir. 



