100 



nauka u šire slojeve naroda nema tako dugo govora, dok se ne nadje 

 zgodan način, kako da rezultate prirodnih nauka učinimo pristupačnima 

 i onome, koji se tim naukama ne bavi. Ako smo uvijek naglašavali, da 

 su prirodne nauke važan faktor u kulturnom odgoju narodnjem, to smo 

 eto sada bili u takom položaju, koji je od nas tražio, da taj naš nazor 

 i ostvarimo, da pokažemo, što hoćemo i što možemo. Najviše nam je na 

 srcu ležao osnutak popularnog časopisa, koji će biti rasadnikom naših 

 nastojanja, naših težnja, koji će širiti ljubav za prirodne nauke diljem 

 našega doma, diljem onih krajeva, gdje se čuje lijepa hrvatska riječ. 

 Istina društvo je već imalo svoj list, kojim je kanilo, da predobije hr- 

 vatsku javnost za prirodne nauke, ali nikako da nadje u narodu odziva. 

 Taj je list bio »Priroda , popularno-naučni prilog »Glasnika«. »Priroda« 

 kao »popularno-naučni« list pokrenuta je godine 1911. i svaki prijatelj 

 prirodnih nauka jamačno je s radošću pozdravio nama taj davno već 

 tako potreban list. No, kako rekosmo, »Priroda« nije mogla da nadje 

 u našem narodu čitača, pa dok su se tudjinski listovi, ponajpače njemački 

 >'Kosmos«, sve više i više uvlačili u naše domove, dotle je naša »Pri- 

 roda« jedva životarila. Kad smo godine 1914. preuzeli upravu društva, 

 preuzeli smo s njom ciglih šestnaest pretplatnika »Prirode«, a od te 

 šestnaestorice faktično su samo osmorica pretplaćivali list. Osam je 

 dakle samo ljudi u čitavom našem narodu osjetilo potrebu, da posegne 

 za domaćim listom, koji iznosi pred nas rezultate i tekovine prirodnih 

 nauka. To je pojava, koja nas zaista mora napuniti tužnim osjećajem, 

 pojava, koja nas nagoni na mišljenje, da naš narod ne osjeća potrebe, 

 da se upozna s modernom naukom, najpozitivnijom, najrealnijom. Ali 

 ipak ima nešto, što jasno besjedi, protiv toga našega mišljenja, ima nešto, 

 što nam nedvoumno kaže, da i naš čovjek teži za realnim znanjem, ali 

 to nešto još nas više ozlovoljuje. Jer, kako rekosmo, dok je u čitavom 

 našem prostranom narodu tek osam ljudi tražilo, da čita hrvatski pri- 

 rodoslovni list, to su se istodobno samo kod jedne jedine zagrebačke knji- 

 žare pretplatili naši ljudi na osamdeset »Kosmosa«, a gdje su druge 

 knjižare u hrvatskim zemljama, koje bi nam znale još strasniju sliku 

 pokazati, gdje su još drugi tudjinski listovi, koji zarobiše duh našega 

 čovjeka, koji vrijedjaju najsvetije naše nacionalne osjećaje, koji nam do- 

 bacuju u lice opake pogrde i uvrede. Evo što primjerice »objektivni« i 

 »kulturni« Nijemac dr. K. Floericke piše o gamadima u zadnjem 

 prilogu »Kosmosa« u djelu »Plagegeister« na strani 29.: »Die Laus hat 

 sich förmlich zum slavischen Nationaltier entv-ickelt«. Ovakom 

 nas »kulturom« hrani učeni Nijemac, koji bi htio, da mu se svijet divi, 

 ovakove uvrede baca nam u obraz i još uvijek ima kod nas ljudi, koji 

 posižu za takom knjigom! (Glasovi: Van s njom!) 



Pred tom činjenicom nismo mogli da ostanemo neradini, nismo 

 to mogli ni kao prirodoslovci ni kao Hrvati. Valjalo je naći uzrok 

 neuspjehu »Prirode«, jer nije moguće, da će naš čovjek radje posizati 

 za tudjinskom knjigom, koja nam obraz blati, no za svojom koja ga po- 

 dučava, oplemenjuje. I mi smo odlučili da iz temelja reformiramo našu 



