10t 



»Prirodu«, da joj podamo takvu sadržinu, koja će ne samo zadovoljiti 

 našega čovjeka, nego koja će ga takovom snagom privući, da će mu 

 »Priroda« biti preka potreba. 



Ali našem djelovanju sapeta su krila, jer po banskoj naredbi ne 

 možemo da u ratnom metežu posvetimo ikakvu brigu procvatu prir. 

 društva. Sve djelovanje spalo je na ledja predsjednika, koji je morao 

 da preuzme u svoje ruke čitavu upravu društva. Odbor, koji se i onako 

 nije smio sastajati na redovite mjesečne sjednice, ostao je već na po- 

 četku rata bez dvaju članova. Tajnik društva, prof. šukljc ode u vojsku, 

 a za njim je slijedio i prof. Drapczynski, upravitelj zvjezdarnice. Istina, 

 ni zvjezdarnica nije mogla da po spomenutoj banskoj naredbi djeluje^ 

 ali u našoj se zvjezdarnici nalazi priličan instrumentarij, koji treba, da 

 je u ozbiljnim rukama, ako ne ćemo, da se ono, što je teškom mukom 

 stečeno, rasteče. I predsjednik je povjerio upravu zvjezdarnice prof. A. 

 pl. Kugleru. O radu naše zvjezdarnice u ovo ratno doba, kad se nije 

 smjelo da radi onako, kako se to moglo u mirno doba, izvjestit će prof. 

 Kugler, upravitelj zvjezdarnice. Mi ćemo samo naglasiti, da je predsje- 

 dnik odmah zatražio na nadležnim mjestima dozvolu za javan rad tog 

 našeg instituta, no na tu molbu, nije dobio nikad odgovora. Jednako nam 

 je ostala neuvažena molba, glede stalne proračunom osigurane dotacije 

 za uzdržavanje zvjezdarnice, što ju je visoka vlada redovito svake godine 

 davala društvu u iznosu od 500 K. Na taj način ostalo je društvo bez te 

 dotacije kroz čitavo ovo ratno vrijeme, dok ne dobismo konačno dozvola 

 za redovito funkcioniranje. Nedobivši te dotacije izgubilo je društvo svotu 

 od 1000 K. 



Predsjedništvo je svakako nastojalo, da ishodi bar dozvolu za redo- 

 vito izlaženje društvenih publikacija »Glasnika« i »Prirode« i zaista 

 dne 16. veljače 1917. stiže od kr. redarstvenoga povjereništva za grad 

 Zagreb predsjedništvu hrv. prir. društva ovaj dopis: »Ban kraljevina 

 Hrvatske, Slavonije i Dalmacije otpisom svojim od 10. veljače t. g. broj 

 342. Pr. obnašao je u smislu njegove naredbe od 27. srpnja 1914., broj 

 4232./Pr. sporazumno sa ces. i kr. vojnim zapovjedništvom Ilrv. prir. 

 društvu u Zagrebu dozvoliti daljnje izdavanje društvenih publikacija 

 »Glasnika« i »Prirode«. 



To je bio za naše društvo važan dogodjaj, jer je predsjedništvo 

 smjesta odlučilo, da se pristupi k reformi popularnoga časopisa »Prirode«. 



Naše je načelo kod te reforme bilo: štivo popularnoga ča- 

 sopisa valja da zbaci sa sebe svaku naučenjačku for- 

 malnost, svaku akademsku ukočenost. S tim nismo 

 rekli, da štivo popularnoga časopisa ne mora biti 

 osnovano na znanstvenim temeljima; baš obratno: sve 

 što se iznosi u popularnom štivu, valja da je u skladu 

 sa strogom naukom. Razlika je u naučnom i popularnom razla- 

 ganju tek u načinu toga razlaganja. Valjan popularizator mora da je u 

 isti čas i prirodoslovac, i pjesnik, i slikar, i umjetnik, on mora da dade 

 samoga sebe, svoju dušu, njegova fantazija valja da nam dočara sve 



