102 



one čudesne i tajnovite pojave, što se kriju i u biljci, i u kamenu, i u 

 životinji tako, da nam čitava priroda, što nas odasvud okružuje, postane 

 bliza, da s njom živimo, s njom osjećamo. Način takvog prikazivanja, 

 naravski, da je kud i kamo teži od suhoparne naučenjačke metode, pa to 

 je i uzrok, da je valjanih popularizatora svagdje jako malo. 



To načelo nastojali smo da provedemo u novoreformiranoj »Pri- 

 rodi«, a koliko smo u tom uspjeli nije na nama da otom sudimo. Ljubav, 

 ona vruća ljubav i spram nauke i spram hrvatskoga naroda vazda nam 

 je bila vjerna pratilica u svem našem društvenom radu, a ponajpače u 

 radu oko našeg miljenčeta, oko naše »Prirode«. Ajde, rekosmo, da po- 

 damo svome rodu i plemenu, sve, što možemo, ajde da ga privučemo 

 natrag k prirodi, da u njoj spozna i sama sebe, da u njoj crpa snage 

 i poleta za svoj rad, da dobije vjeru u svoju budućnost, da mu se u krilu 

 prirode razgali ojadjena duša. I naše težnje naidjoše na potpuno razu- 

 mijevanje. Nije uveličavanje, ako kažemo, da se naša »Priroda« čita danas 

 svagdje, gdje se čuje zvuk mile naše riječi. Zašao je naš list medju braću 

 Slovence, raširio se po Istri, ugnijezdio u Dalmaciji, uhvatio čvrsta ko- 

 rijena u Herceg-Bosni, našao prijatelja u Medjumurju, omilio našoj braći 

 u Bačkoj i Banatu, pomalo ga poznavaju u Srbiji i Crnoj Gori, a u naj- 

 užoj našoj domovini, u Hrvatskoj i Slavoniji, pozna ga i staro i mlado. 

 Od ono osam pretplatnika iz godine 1914. eto ih danas i preko 4000, pa 

 dok se »Priroda« još godine 1915. štampala u 500 primjeraka, štampala 

 se godinci 191G. već u 2000, a ove godine u 5000. Danas su sva starija 

 godišta raspačana, a i ovogodišnja naklada od 5000 primjeraka primiče 

 se kraju. Kakav je ushit zahvatio naš narod sa štiva »Prirode«, zapaža 

 se odatle, što moradosmo neke brojeve štampati u drugom, pa i u tre- 

 ćem izdanju. Kad bismo mogli, da pročitamo ovdje onu silesiju listova, 

 što ih je primilo uredništvo »Prirode«, istom onda biste mogli uočiti, 

 kako je bila velika potreba, da se ovakav list osnuje, istom onda biste 

 mogli saznati, s kolikom ljubavi posiže naš čovjek za valjanom knjigom; 

 iz tih listova izbija toliko razumijevanja za naša kulturna nastojanja, da 

 tvrdom vjerom možemo gledati u našu narodnu budućnost. Sve te pojave 

 nas su samo bodrile u našem radu, one nas bodre još i danas, jer gdje 

 je takvog razumijevanja, tu je i uspjeha, a rad, koji je vezan uz uspjeh, 

 diže snagu čovjekovu. 



Uvažimo činjenicu, da je zadaća naše »Prirode« upoznati naš narod 

 s modernim tekovinama prirodnih nauka, da joj je svrha zadojiti našega 

 čovjeka slobodoumnim mislima, a ujedno zagrijati mu srce i dušu za sve 

 što je lijepo i plemenito, onda s ovoga uspjeha s ovog velikog raširenja 

 našega lista moramo biti zadovoljni. 



Dok smo ovako znatan dio svoga rada uložili oko pridignuća »Pri- 

 rode«, mislili smo, kako da krenemo još koji korak napred. Zatekla nas 

 baš jubilarna godina, trideseta godišnjica opstanka našega društva. Zar 

 da je proslavimo? Kako i na koji način? Ta društvo po banskoj naredbi 

 ne može da djeluje, nego mu je to djelovanje stegnuto jedino na izdavanje 

 društvenih publikacija »Glasnika« i »Prirode«, za koje je izdavanje do- 



