105 



kako lijepi porast, komu se jamačno ni najveći optimista nije nadao. I 

 taj pojav mora da obraduje svakoga prijatelja našeg naroda, jer se u 

 tom zanimanju za prirodne nauke odrazuje zdravo shvaćanje i jaka 

 svijest našega čovjeka. 



U »Prirodi« i u »Popularnoj Biblioteci« polje je našega populari- 

 zatornoga rada, no mi smo odlučili da to svoje djelovanje pokažemo na 

 još jednom polju. Svima nam je poznato, u koliko se mnogo primjeraka 

 štampaju kod nas mnogi kalendari, no ne znam, da li će svima nama 

 biti poznato, da su ti kalendari u mnogočem što posvema krivi, što opet 

 netočni. Da bar donekle stanemo na kraj širenju krivih naziranja, pokre- 

 nusmo kalendar, koji će biti osnovan na temeljima stroge nauke, no sa- 

 stavljen će biti tako, da će moći ući u ruke svakom našem inteligentu. 

 Kalendar će taj imati svrhu, da popularizira astronomsku nauku, on će 

 biti kao neke vrsti službeni organ naše zvjezdarnice. Tim kalendarom 

 kanimo pomalo uvesti u naš narod ime i znamenovanje velikoga prirodo- 

 slovca filozofa Rugje Boškoviča. Sam kalendar nosit će ime toga velikoga 

 Hrvata, te će već koncem lipnja ugledati svijetlo. Kalendar Bošković bit 

 će sastavljen za naše prilike, obazirat će se na odnošaje u našim kraje- 

 vima, u kratko to će biti kalendar, koji će odgovarati našim potrebama. 



Sad bismo imali, da vas izvjestimo o našoj naučnoj reviji, o našem 

 »Glasniku«. »Glasnik« je zrcalo naučnoga rada naših prirodoslovaca i on 

 je namijenjen strogoj nauci, pisan je dakle samo za strukovnjake i laik 

 od njega nema koristi. To bi možda moglo koga zavesti, pa da zaključi, 

 e je takav čaospisj, gdje je velika većina članova baš iz kruga laika, neki 

 balast društvu. No taj bi zaključak bio naopak. »Glasnik« kao strogo 

 naučan list preko je potreban i hrv. prirodoslovno društvo vrši jedan od 

 svojih najvećih zadataka, kad posvećuje svoju brigu tom svom naučnom 

 organu. Istina, mi imamo institucija, gdje se mogu publicirati naučni ra- 

 dovi prirodoslovaca, ali ovakove institucije kao što je naše društvo ne- 

 mamo. Evo je u čemu je sva važnost. »Glasnik« je organ, u kom može 

 da autor piše svoje studije, u kojem god evropskom jeziku, a tu pogodnost 

 ne može da dobije ni jedan autor n. pr. u našoj akademiji, koja jedino 

 dopušta da se u stranom jeziku prikaže samo sadržaj radnje. Naš »Gla- 

 snik« uvadja hrvatske prirodoslovce u kolo kulturnih naroda, po tim 

 prirodoslovcima može kulturna Evropa da sazna i za našu naciju, jer nas 

 »Glasnik« pred strancima predstavlja kao članove znanstvenoga rada. 

 Svako, koji ima u sebi iole narodnoga ponosa mora nastojati, da se za 

 njega znade. Tako rade narodi malo veći od nas, tako radi golemi ruski 

 narod, a zar mi malena šačica, da se zavučemo u kut i čekamo, dok će 

 neko drugi da nas pokaže, da nas podigne. Ne, i nii trebamo, da raširimo 

 laktove, pa da se proguramo, da se pokažemo, da viknemo tu smo! Tu 

 smo, dionici smo kulturnoga rada, poštujte nas, a ne prezirite! Naši pri- 

 rodoslovci ne boje se evropskoga mezeva, stupaju sa svojim radovima 

 pred javni forum i budite uvjereni, nalaze prizanja. Da nas vani naučni 

 svijet poznaje, ne mala je zasluga i našega »Glasnika«. To je onaj mo- 

 ralni uspjeh, a materijalni? I taj je velik. Otkako u »Glasniku« izlaze 

 studije pisane stranim jezicima, od onda mi stojimo u vezi s mnogim 



