107 



Novčani se promet dakle u lanjskoj godini potrostručio. Dok je 

 od godine 1911. do 1915. društvo kolebalo izmedju suficita i deficita, to 

 je u godini 1916. postignut suficit od 4400 K 33 filira,^ a treba tome još 

 napomenuti, da se u toj svoti ne nalazi zaliha prvoga sveska »Popularne 

 Biblioteke«, koja reprezentira vrijednost od barem 2000 K, a troškovi su 

 te publikacije iskazani kao gubitak u godini 1916. Medjutim o stanju bla- 

 gajne i društvene imovine izvjestit će detaljnije gosp. blagajnik, prof. 

 A. pl. Kugler. 



Iz dosadašnjega izvještaja ističe se društveni rad ponajpače oko 

 društvenih edicija. No nama je da vas izvjestimo i o još nekim pojedi- 

 nostima. Kad smo ono dobili dozvolu za izdavanje društvenih publikacija, 

 to je uredništvo tih publikacija preuzeo prof. d r. B u b a n o v i ć. No 

 jedva da se počeo prihvaćati posla, eto mu poziva, da stupi u vojsku. 

 Tako je opet bio predsjednik prisiljen, da se lati redakcije i »Glasnika« 

 i -Prirode«. Kad se prof. Bubanović kasnije povratio, da djeluje kao 

 nastavnik u srednjoj školi i u sveučilištu, preuzeo je opet redakciju »Glas- 

 nika«, a redakciju »Prirode« zadržao je predsjednik. Redakcionalni po- 

 slovi nisu baš najteži, pa makar se oni ticali i popularnoga časopisa, ali 

 ima nešto drugo, što jedino može da podigne zanimanje za list. To je 

 onaj neki uži doticaj izmedju pretplatnika, čitača i samog urednika. Taj 

 uži doticaj valjalo je svakako ostvariti, pa je uredništvo odlučilo stupiti 

 u najintenzivniji pismeni saobraćaj sa svakim svojim pretplatnikom, 

 saznati od njega mišljenje i težnje u stvari popularno prirodoslovnih čla- 

 naka. Razvila se možemo reći golema korespondencija, koja je ne samo 

 budila interes za prirodne nauke, nego koja je i u nacionalnom pogledu 

 išla stanovitim smjerom: pobuditi u najširim slojevima našega naroda 

 osjećaj, da je Zagreb središte kulturnoga života hrvatskoga naroda, pa bio 

 taj narod neznam kako i kojim granicama medju sobom odijeljen. I taj 

 naš nazor naišao je na tako silno razumijevanje, da smo mi danomice 

 dobivali i još danas dobivamo takovih glasova, koji nas samo jačaju u 

 našem radu oko pridizanja kulturne svijesti našeg naroda. Naš je rad 

 unio neki novi život u srednje škole i mi možemo otvoreno 

 reći, da je »Priroda« sbližila djaka i profesora, da je djaka pritegla ka 

 knjizi i uputila ga da promatra prirodne pojave dubljim okom. Ali mo- 

 ramo naglasiti, da su i profesori prirodoslovja učinili sa svoje strane 

 sve, što je bilo u njihovoj vlasti, pa baš njima imamo zahvaliti, daše 

 danas preko dvije hiljade srednjoškolske omladine 

 okupilo oko naše »Prirode«. Od kojega je to zamašaja po 

 daljnji kulturni razvoj naroda, nije potrebno naglašavati. Mi možemo biti 

 ponosni na našu omladinu, ali i na naše profesore. 



Dok je još društvo imalo knjižnicu kao svoje vlasništvo, dotle smo 

 imali i svoga knjižničara. No, kako je knjižnica predana iz naših ruku 

 kr. sveučilišnoj biblioteci, otpala je i funkcija knjižničara. Ali mi nepre- 

 stano dobivamo knjige i časopise u zamjenu. Neko mora da vodi nadzi- 

 ranje oko tih knjiga i časopisa. U tom nam je poslu pritekao u pomoć kr. 

 sveuč. prof. dr. A. Langhoffer. On taj doista važan posao obavlja i danas, 

 pa mu na njegovom trudu izričem i ovim putem našu hvalu. 



