176 



kovu ljetnu floru, dok sam mu ja 5. lipnja g. 1898. izučavao 

 „proljetnu" cvjetanu. 



U „staro" se vrijeme uzlazilo na Klek od Turko vic— sela 

 strmom stazom, koja je sa istočne strane vodila pod Klečicu, 

 najprije travnatim mjestima i šikarom, koja se pomalo gubila, 

 dok ju u visini od 690 m po prilici zamijenila bukova šuma sa 

 šumskim čistinama. Idući južnim pravcem, skrene staza prama 

 Kleči ci, gdje se je okomila golema stijena i zatvorila put pla- 

 ninaru i botaničaru, ali i stvorila medjašnicu za bukovu šumu, 

 koja se prama Kleku rasriješuje, dok se tu najavlja jela. Od 

 ovdje vodila je šikarom staza, koja s grebenom spaja Klečicu 

 sa Klekom, koji se svojim dolomitima is:ako prama jugo-istoku. 



Danas se od Turković— sela ne uzlazi, i starim se pute- 

 vima zameo trag, jer su se zarasli, već se uzlazi od Musulin- 

 potoka, od kuda je pod Klek oširoki put i stazu uredio F. 

 Fink, županijski veterinar u Ogulinu, koji je svladao i žestoku 

 liticu i tako Klek učinio pristupnim. 



Iz Ogulina krećeš Rudolfovoni cestom, mineš osamljenu 

 stijenu „Visibabu", a poslije stijene „Djed" i „Baba", te 

 se- zaustaviš kod osamljene kuće üjure Milakovića i primakneš 

 području Kleka. Čim te primi hladovina bukove šume, stupaš 

 putem kao perivojem i uspinjući se lagano, dolaziš do koje tra- 

 vom obrasle čistine, proplanka ili stijene. Za dobar sat uspona, 

 evo te na proplanku Zori na mira, odkuda te zadivi Klek 

 svim veličjem svojim. Veličanstvena njegova kao snijeg bijela 

 stijena spušta se poput zida u bezdna i ponore. Mjestimice pa- 

 daju stijene tako sunovratno, da im okom kraja ne možeš se- 

 gnuti, već se valja puzajući dovući k rubu goleme stijene, da 

 zirneš u onu užasnu dubinu smrti i nereda, što ga stvaraju sur- 

 vine, što se odvaljuju sa Kleka, tarući, mrveći i ubijajući sve, 

 što im staje na put. Tu ima na stotine survina i kamenja, koje 

 se kotrlja niz veliku strminu i tek zaustavlja pred bukovom 

 šumom. 



Od Zorina mira kreće se dobrim puteljkom uzbrdice bu- 

 kovom šumom, a kad zamalo izadješ, opet te osupnu goleme 

 stijene Kleka pod kojima se zeleni proplanak, koji bijaše pun 

 prekrasna cvijeća. Od ovdje vodi put debelim hladom golemih 

 bukava opet uzbrdice, a pod potresni Podklek, koji se pojavi 



