240 



nijesu baš rijetke. Tipičnije nego u Gorskom kotaru razvijen je gornji 

 jura u Lici. odakle nam je kod Donjeg Lapca poznata vrlo karakteri- 

 stična faunM. To su lemeške naslage, koje su iz Dalmacije već odavna po- 

 znate. Ova fauna sastoji pretežno od amonita, pa zato je i bilo moguće 

 tačnije odrediti starost tih slojeva. Naslage kod Donjeg Lapca obuhvaćanju 

 kimnieridge i donji titon. 



V. Vogel opisuje u ovoj raspravi razvoj titona i njegove faune, 

 koju je sakupio na već prije poznatim nalazištima u okolišu Ličkog polja 

 u Gorskom kotaru. Ove naslage sačinjavaju svijetli i jedri vapnenci, po- 

 najviše homogene strukture, dok su vapnenci donjeg jure tamni, premda 

 im je rastrošena površina često posve bijela. Vapnenci titona nešto su 

 svijetliji i od kršnika donje krede. U njima ima uložaka dolomita s ostacima 

 koralja. Titon Gorskog kotara neposredni je nastavak titona Kranjske, 

 koji je u Ternovanskoj šumi u novije vrijeme proučavao F. Kossmat. Iz 

 Kranjske prelazi povor titona u SSE pravcu u Hrvatsku, a SW od Ris- 

 njaka zavija u SE smjeru, te izmedju Novog i Senjadoseže morsku obalu 

 Razmatranja o debljini gornjeg jure i tektonskim momentima, koji bi imali 

 to mjestimično odebljanje naslaga protumačiti, nije uspjelo autoru potanje 

 obrazložiti. Facijelne prilike su tu svakako komplicirane i promjenljive. 

 Bogatija nalazišta gornjeg jure poznata su samo sa četiri mjesta. Tako 

 su vapnenci na istočnom rubu Ličkog polja puni koralja. Uz koralje 

 naći je samo odlomaka školjkaša Dicaras. Jednako je bogat organskim 

 ostacima i vapnenac s hydromeduzama roda Ellipsactinia u okolici 

 Zlobina, ali su u njemu okamine nepovoljno sačuvane. Druge su oka- 

 mine rijetke. Autor spominje uz ježince vrsti Terebratula moravi- 

 ca i Pecten poecilographus. 



Mnogo su bolje sačuvane okamine jugoistočno od Ličkog polja na 

 Zagradskom vrhu. Uz držala krinoida ima tu mnoštvo školjkaša, nešto 

 brahiopoda. Samo nekoje vrsti su tačnije određene i to: Pecten titho- 

 nius, P. poec ilogra p_hus, moravicus, P. neprodensis, P. erc- 

 tensis P. acrorysus. Cefalopoda pozniita su samo u jednom ulomku, 

 koji je autor odredio kao Oppelia cfr. succedens. 



Drugačija je fauna četvrtog nalazišta sjeverno od Zagradskog vrha 

 na Više vic i. Tačnije su određene slijedeće vrsti gastropoda: Pleuro- 

 o mar i a D a vi n ci i, Nerinea (I ti er i a) Staszyczi i pseudo-brun- 

 trutana, S eq ua n ia D i b la s i i sp., Cerithium nodosostriatum 

 sp., C. Kaudersi n. sp. iz skupine C. Zitteli, utemeljena na jednom 

 malenom ulomku. 



Faune pomenutih nalazišta razlikuju se međusobno. U najbogatijem 

 nalazištu Zagradski vrh prevladuju školjkaši, na Viševici gastropodi, kod 

 Zlobina ellipsactinie i bodljikaši, u Ličkom polju koralji. 



Kako vidimo malen je broj vrsti tačnije određen, a i od onih vrsti, 

 koje su kao takove opisane, nekoje su prijeporne. Kolikogod je ta fauna 

 interesantna, to je za geologa od razmjerno malene vrijednosti. Bez ce- 

 falopoda nećemo mi nikada povoljno raščlaniti naše jurske formacije. Treba 

 ih naći. Da ih ima, dokazuje nam jedan primjerak iz Zagradskog vrha. 



