242 



Maggiore" od žala morskog do najvišega vrha, kojega, zove .,Gip- 

 f el". Otto Stapf, dr. Borb äs, V. Schiff, L. Si monkai, Staub i drugi, 

 znadu samo za „Monte Maggiore", koje su ime protegu na ..cijelu-' 

 goru, ne znajući za ime „narodno". 



D. Hire je već poodavna pribilježio, da naš narod u Istri zove tu 

 goru „Učka Gora", (nekoć možda „Vučka gora" od „vuka".) Najviši 

 vrh zovu tamošnji Hrvati „Vela Učka" (== Mte Maggiore), niži jedan vrh 

 „Mala Učka", dok sebe zovu „Učkari". Pisac je goru obašao opetovano, 

 no u ovoj raspravi dopunjuje njezin opis vrhovima, znamenitim stijenama, 

 špiljama, bezdnima, dolovima, dolcima i dragama, ispravlja i „kartu" vojno- 

 geografskoga zavoda u Beču, te dopunjuje najnovije djelo o Istri „Die 

 Halbinsel Istrien", koje je Norbert Krebs štampao g. 1907. u Pen- 

 kovim „Geograph. Abhandlungen" u Beču. 



Od voda bilježi Krebs „samo" Teufelsbrunnen kod Ičića i 

 Vrućice u Trebišću, kojima dodaje Hire potoke Peharovu, Kosaću. Ce- 

 sara, Pišćetak i Mošćenu, Golubovac, Martinski i Žali potok, Jelenšćicu. 

 Najznatniji je Učkarski potok, što provaljuje pod samim vrhom Vele Učke,. 

 obarajući se velikom strminom i slapom, koji je najviši, što ga pisac do 

 sada vidio u hrvatskim krajevima. 



A'lorsku obalu od Voloskoga do Plomina sa svojim stijenama, stu- 

 povima, građama, pećima i ohojima, obašao i oplovio je //., te niun ju 

 opisuje sa špiljama, medju kojima je znamenita lio vica kod Brseča, koju 

 zasjenjuje bršljan u dnu 4 dm. debeo. 



U poglavlju „Klima i vegetacija (p. 21.— 33.) podaje se prije- 

 gled srednje godišnje toplote od 1851.— 1900. (po Trabertu), opisuju glavni 

 vjetrovi u Opatiji i Kvarneru i njihov upliv na vegetaciju, ističe se ono 

 listopadno bilje, koje je uz povoljne klimatske prilike „zimzeleno", štO' 

 odavaju i perivoji u Opatiji i okolini, opisuje se razvoj flore u regiji hra- 

 sta i bukve od mora do Vele Učke za proljeće, ljeto i jesen, obzirom i 

 na kulturno bilje (cvatnja, dozrijevanje) po izučavanjima samoga pisca, 

 po kojima saznajemo, koje „cvatuće bilje" prezimuje i kako se preko- 

 zime razvija u listu, te zaključuje svoj opis sa ukrasnim biljem. 



Drugi odsjek „Općena vegetaciona slika" (p. 34. '»2.) ima 

 ovaj sadržaj: Formacija morskih stijena od Voloskoga do Plo- 

 mina. Lovornjaci imaslinjaci (Lovornjak u Opatiji. Lovornjak me- 

 dju Ičićima i Ikom. Lovornjak u Mošćenicama. Florula maslinjaka oko 

 Brseča.) Lit oralna hrastova šuma ili formacija hrasta m e- 

 dunca (Quercus lanuginosa.) (Šuma hrasta medunca kod Veprinca. Šuma 

 hrasta medunca kod Lovrana, Medveja i Tuliševica. Od Mošćeničke Drage 

 do Trebišća. Litor. hrastova šuma oko Brseča i Plomina. Dolac Zaloga 

 potoka kod Brseča. Pišćetak i Vodna Draga kod Mošćenica.) Forma- 

 cija krasa i umejaka oko Brseča (Krasa Papelina, Prepoved, Ko- 

 munšćina. Smokvica.) Florula gromačfi, zidova i mirišta. Korovi, 

 segetalno i vodno bilje. Livada Potočina. Pripravne radnje 

 za floru Učke gore. U ovom poglavlju (p. 61.— 80.) opisana su izuča- 

 vanja flore Učke gore od Zanichellijevih vremena (1730.) do g. 1913. U 

 poglavlju „U prigorju Učke gore" podaje nam /■/. rezultate svojih vla- 



