95 
malo se služi svojim krilima, a skoro sve su vrsti agamne ; vrsti 
ljetnje su u opće spolne, a pokazuju veliku okretnost i Zivahnost : 
no kada im prijeti pogibao, ne odlete, već stisnu ticala i noge, 
pa se pričine mrtvima. Opazilo se je, da neki šiškari, kada su 
uznemireni ili progonjeni od raznih napadača, daju od sebe ka- 
rakterističnu duhu po četrunu, po jabukama, po sladu itd. — 
različitu prema vrsti. 
Trajanje je života u šiškara vrlo različito: neke vrsli 
žive samo koji dan, druge, osobito jesenske vrsti, požive i 
više mjeseci i podnose dobro studen. Biorrhiza aptera leže 
jajašca za temperature izpod 0° C, dočim se ljetnja Biorrhiza 
terminalis u takovim prilikama ukoči. Beyerinck je jedne 
vedre noći u siječnju kod temperature od —6° C metnuo u vodu 
nekoliko hrastovih grančica, na kojima je Biorrhiza aptera legla 
jajašca. Drugoga jutra neke su šiškarice plazile po snijegu, druge 
su još legle jajašca, a jedna je bila pala u vodu i zaledila se; 
no čim se je led otopio, pošla je i ona na hrastovu grančicu, da 
leže jajašca. Ovi islični pokusi drugih entomologa pokazali su, da 
Cynipidi mogu podnijeti veliku studen, a da pri tom ne uginu. 
Kako odrasli šiškari nemaju druge zadaće, nego da si osi- 
guraju uzdržavanje vrsti, valja ih tražiti samo na onim biljkama, 
gdje se njihova ličinka hrani; no neki se nametnici skiću i po 
cvijeću, ali pravih šiškara nema po cvijeću. Kako Sehenk 
tvrdi, ne primaju šiškari nikakve hrane, a i Adler to tvrdi, no 
ovaj veli, da šiškari vrlo požudno sišu vodu. To su opazili i 
drugi motritelji Cynipida (Paszlawszky, Kieffer). No 
Kieffer je opazio, da je Dryophanta foli, prekinuvši leženje, grizla 
hrastove pupoljke, a G. Kollari, zatvorene u kutijici, izjele su 
jedna drugu, ali se nisu dotaknule puplja, peluda, brašna ni ras- 
topljena sladora ni mesa, što im je sve bilo na dohvatu. 
U biološkom se pogledu ističu šiškari izmedju svih ostalih 
opnokrilaca proizvodjenjem šišaka na bilinama, s kojima je 
skopčano uzdržanje njihove vrsti. ,Šiškama zovemo one izrasli i 
kvržice, koje se dižu na različitim dijelovima biljke i stabala, a 
koje su nastale uplivom osica (ličinaka), što u njima žive“. Tako 
je označio Réaumur šiške, koje su stari Grci zvali xızis a 
Latinci galla. Lacaze-Duthiers dao je kasnije imenu „galla“ 
(šiška) općenitije i šire značenje: „To su“, veli on, ,abnormalni, 
patološki proizvodi, izrasli na bilju djelovanjem životinja, osobito 
zareznika, bio im oblik, veličina i sijelo makar kaki“. On razli- 
