100 
razvijati, sto se kod otvorenih šišaka Cecidomyida može lasno 
izvesti, no kod zatvorenih šišaka Cynipida nije to doduše mo- 
guće, ali se po analogiji može zaključiti. 
Zašto nastane šiška ? Za ličinke Cynipida znamo, da žive u 
šiškama ; no poznato je mnogo ličinaka od Diptera, Lepidoptera 
i Hymenoptera, pače i Coleoptera, koje stanuju u parenchimu 
lišća, gdje ruju rovove, žive dakle u nutarnjosti biljka, kao i li- 
činke od Cynipida, hrane se na račun tih biljaka kao i ose šiška- 
rice, pa ipak dotična biljka ostaje pasivna, ne reagira, ona ne 
proizvodi novoga staničja, ne tvori šišaka ! Zašto ostaje u drugom 
slučaju biljka pasivnom, a zašto reagira u prvom slučaju ? To 
pitanje nije jošte definitivno riješeno, pa ću stoga ovdje navesti 
razna mnijenja i teorije, koje su se glede toga pojavile. 
1. Malpighijeva teorija fermentacije. Malpighi, koji je prvi 
otkrio postanak šišaka, pokušao je da protumači i razvoj šišaka. 
On je na vrh nosila šiškarice opazio kapljicu nekakva posebnoga 
soka, pa je tomu soku pripisivao svojstvo, da može prouzročiti 
u biljki neku fermentaciju, poradi koje nastaje šiška. Onaj sok 
uzeo je on za otrov, koji prouzrokuje na biljki nabreklinu, 
kao što otrov pčele prouzrokuje nabreklinu, kada ubodom dodje 
u životinjsko staničje. 
2. Tecrija Lacaze-Duthiers-ova. Izraz fermentacija imao je u 
doba Malpighijevo vrlo različito i neodredjeno značenje; no ipak 
se njegova teorija fermentacije ne razlikuje baš mnogo od kasnije 
teorije Lacaze-Duthiers-ove, koja pripisuje postanak šišaka nekom 
specifičnom otrovu, što ga šiškar ucijepi biljki, kada odlaže svoja 
jajašca. Lacaze-Duthiers pobijao je teoriju Malpighijevu i Réau- 
murovu, o kojoj ću kasnije spomenuti, pa je ustvrdio, da osobiti 
otrov, što ga šiškar zajedno s jajascem odloži u biljku, prouz- 
rokuje postanak šiške. Ako se draže Ichneumonidae ili Cynipidae, 
to se na vrh njihova nosila pojavi kapljica soka, kao kada dra- 
žimo Vespidae. Nosilo Cynipida dakle može odložiti u ranicu, što 
ju načini, osim jajašca još i neki osobiti sok. Kako si djelovanje 
toga soka imamo pomisliti, tumači Lacaze-Duthiers ovako : ,Kada 
liječnik zabode svoju lancetu, umočenu u sok, koji je izašao iz mje- 
hurića kozice itd., pod kožu zdrava čovjeka, prouzrokuje time iste 
pojave, koje bi taj virus bio prouzrokovao, bila ranica kakva mu 
drago. Posljedice su iste, pa liječnik ne traži u različitosti ranice 
uzrok raznolikomu obliku, što ga opaža kod raznih bolesti, već 
