107 
prilike oslabljuju Zivotno djelovanje i mogu pospijesiti nabiranje 
masti u tkaninama. Prillieux je pokazao, da je sloj škroba izvan 
dohvata ličinke šiškarove, pa da se ona ne hrani škrobom, nego 
nekom dušikastom, zrnatom tvari, koja je u stanicama hraniv- 
noga sloja pomiješana sa zrncima masti. 1 Beyerinck potvrdjuje 
ova Prillieux-ova opažanja. On je pokazao, da se taj hranivni 
sloj razvije u svim šiškama oko ličinke i da obiluje osobito bje- 
lančevinom i kapljicama ulja, dočim škroba u blizini ličinke 
nestaje. 
Zaštitni sloj dobio je svoje ime odatle, veli Lacaze-Duthiers, 
što je to najrezistentniji sloj šiške i u neposrednom savezu 
s ličinkom. Često se u šiškama vidi bušotina, koje se okančaju na 
zaštitnom sloju. Ako se pomisli koliko šiškari imaju neprijatelja, 
onda se ne ćemo čuditi, što im se je priroda pobrinula i za obranu. 
Taj zaštitni sloj sastoji od otvrdnulih stanica, vrlo debele kožice 
s mnogo piknjica. Boja toga sloja je skoro uvijek bjelkasta, pače 
i onda, kada druge tkanine svoju boju promijene, a to potiče od 
čvrstih tvari, koje su se u stijenama tih stanica staložile. Od toga 
je sloja vrlo teško napraviti tanki prerez za mikroskopsko istra- 
živanje, jer mu se stanice vrlo lako mrve. 
Parenchym šiške tvore slojevi stanica, koji se steru od zastit- 
noga sloja do epidermide, a vrlo se je različito razvio u raznim 
šiškama, pa je s toga Lacaze-Duthiers po parenchymu razlučio 
šiške na 5 skupina. 
1. skupina: Prave šiške sa dvostrukim, tvrdim i spužvastim 
parenchymom. To je najzamršenija vrst šišaka. Njihov parenehym 
je dvostruk: Nutarnji ili tvrdi parenchym sastoji od produženih 
i vrlo zbijenih stanica, koje su prizmatične, a čim se od središta 
udaljuju, postaju cilindrične. One su vrlo tvrde i na površini 
piknjaste. Od njih potiče vlaknasto-zrakasta struktura šiškine sre- 
dine. Vanjski parenchym je spužvast, a sastoji od razgranjenih 
stanica s mnogo medjustaničnih prostora; i te su stanice pore- 
dane zvjezdasto oko središta šiške. i 
Stanični sloj ispod epidermide čini prelaz od parenchyma 
u epidermidu. Njegove su stanice pune kapljevine i zatvaraju 
množinu zrnasca klorofila, koji daje šiški zelenu boju. 
Epidermida šiške sastoji od stanica, koje su nalik na sta- 
nice epidermide drugih vegetativnih organa, ali nemaju puči, osim 
kod šišaka od Cyuips hungarica, GC. Kollari i C. tinctoria. 
