108 
2. skupina: Siske s tvrdim parenehymom. One nemaju 
spuzvastoga parenchyma; njihov parenchym sastoji samo od pri- 
zmatičnih stanica, debele kože ; ali njihov obujam je mnogo veći 
nego u prijašnje skupine. Amo idu šiške od Dryophanta longi- 
ventris, divisa, agama itd. 
3. skupina: Šiške sa spužvastim parenchymom. U njih nema 
tvrdoga parenchyma, a nadomješta ga spužvasti parenchym. [od 
ovih je šišaka teško dobiti tanki prerez, jer im je parenchym 
premekan i sočan. Šiške od Cynips argentea, Dryophanta folii, 
Biorrhiza terminalis itd. spadaju u ovu skupinu. 
4. skupina: Šiške sa staničastim parenchymom. One nemaju 
ni tvrdoga ni spužvastoga parenchyma, nego jedan i drugi na- 
domješta subepidermalni staničasti sloj, u koga su stanice pune 
škroba. Siske od Andricus globuli, Neuroterus numismatis, Bior- 
rhiza aptera, Andrieus Sieboldi itd. jesu primjeri ovakove 
gradnje. 
5. skupina: Sigke posve staničaste gradnje. One sastoje od 
homogenih stanica od epidermide pa do središta; hranivni sloj 
nije opkoljen zaštitnim slojem, kao kod prijašnjih skupina, 
nego ljuskom sastojeéom od običnih parenehymatičnih stanica, 
punih kapljevnoga soka. Stijene su im sada tanke, kao kod ši- 
šaka od Andricus ostreus, Neuroterus baccarum itd., sada debele 
i piknjaste, kao kod šišaka od Rhodites rosae, Rh. eglanteriae i 
Rh. Mayri. To su šiške najjednostavnije gradnje. 
Kemicka sastavina šišaka. Po Guibourt-u sastoje šiške od 
Cynips tinctoria od: Acidum tannicum (== digallicum) ili tanina 
(Ci, Hio 0), Acidum gallicum (GC, H, 0;), Acidum ellagicum 
(Cia Hg Oy), Acidum luteogallicum, od klorofila i hlapiva ulja, 
gummija, Skroba, drvenaste tvari, sladora, bjelanjka, kalijeva sul- 
fata, kalijeva klorira, kalijeva i vapnikova gallata, vapnikova 
oksalata i fosfata te vode. Mnozina tanina (trijeslovina) je u raz- 
nim šiškama različita, pa od toga i zavisi poraba šišaka u obič- 
nom životu. 
Svrha i poraba šišaka. Šiška, u kojoj živi ličinka Cynipida 
ima dvostruku zadaću: Da ličinku hrani i da ju brani od nje- 
zinih neprijatelja. Prvu zadaću izvršuje hranivni sloj šiške, a za- 
šlitu daje ličinki ne samo zaštitni sloj, nego i gradnja, oblik i 
druga svojstva šiške. Sloj parenchyma je često tako debeo, da 
većina neprijatelja ne može svojim nosilom dosegnuti ličinke, kao 
