110 
sve više upotrebljava jeftinija rujevina (sumac) i myrobolane. iz 
pokrajine Alepo izvažalo se je prije popriječno 10.000—12.000 
metr. centi ovih šišaka, a god. 1871. spao je izvoz na samih 
3.000 met. centi. 
Vrlo je zanimljivo pitanje, dali su u staro doba sluzile hra- 
stove šiške za priredjivanje tinte? Hoefer veli u svojoj povjesti 
kemije, da je poraba tinte vrlo stara, jer se ona veé u bibliji 
(Pentateuk) spominje pod imenom ,deyo“, a i Jeremija spominje 
tintu. Fabrikacija naše obične tinte od trijeslovine i željezovoga 
sulfata (zelene galice) potiče iz novijega doba — nije starija 
od 3—4 stotine godina pr. I. Tinta, kojom su se služili Rim- 
ljeni, sastojala je po Pliniju od gara (čadje) rastopljena u vodi 
i pomiješana sa ljepivom ; i Grci su se po Dioscoridu služili slič- 
nom tintom, dakle ernilom, koje je bilo slično kineskom ernilu. 
No kemička analiza dokazala je znatnih množina željeza u ne- 
kim starim grčkim i latinskim rukopisima, koje su poradi toga i 
mogli restaurirati. Odatle možemo zaključiti, da su za tu tintu 
rabili zelenu galicu i šiške. — Do novijega vremena rabili su za 
pravljenje tinte Alepo-šiške, ali su ih s ekonomskih razloga za- 
mijenili hrastovom i kostanjevom korom, rujevinom ili Campeche- 
drvom itd., a šiške rabe još samo za priredjivanje finije tinte. 
Poraba šišaka za strojenje. Već u Plinijevo doba rabili su 
neke šiške u strojbariji, a rabe ih još i dan današnji, osobito 
šiške od C. tinetoria, C Kollari, GC. lignicola, G. hungarica itd., 
ali najviše rabe šiške od Cynips calycis, koje beru u veliko u 
Ugarskoj, Hrvatskoj, Slavoniji, Bosni, Hercegovini, Srbiji, Grčkoj 
i Maloj Aziji. U Americi rabe za strojenje šiške od Dryophanta 
quercifolia Ashm. — No poraba šišaka za strojenje kože umanjuje 
se svaki dan, jer se svuda radije upotrebljava jeftinija kora od 
hrasta itd., a i za to, jer se je pokazalo, da koža učinjena šiš- 
kama ne traje kao ona učinjena trijeslom (Lohe). 
Poraba šišaka za lijek. Poraba šišaka u ljekarstvu size ća 
do Theophrasta i Hippokrata. Plinij navodi množinu slučajeva, 
gdje su se hrastove šiške rabile kao lijek. Pa i u 16. i 17. sto- 
ljeću spominju ih mnogi pisci, kao n. pr. Glusius i Tabernae- 
montanus. Vergil u svojim Georgikama preporuča šiške kao lijek 
za bolesne pčele. Za lijek upotrebljavali su ne samo hrastove 
šiške, nego i ruzin bedeguar (Spongia eynoblasti). — Siske od 
Cynips tinctoria rabe se i dan današnji u ljekarstvu, budući da 
