Naučne vijesti. 
Visina ptičjega l&ta. — U časopisu Journal für Ornithologie, 1902, Nro 
1. pag. 1—9. nalazimo članak pod naslovom: Die Höhe des Vogelzuges auf 
Grund aöronautischer Beobachtungen od Fridr. Lucanus-a, po predavanju, 
što ga je držao na V. internacijonalnom zoološkom kongresu u Berlinu 
15. kolovoza 1901. 
Selidba ptica za nas još je velika zagonetka u životu njihovu, a 
po gotovo malo znamo o visini, u kojoj se zbiva. Opažanja, što ih u 
svrhu, da se ta visina konštatuje, možemo sa zemlje obavljati, ni naj- 
manje nijesu i ne mogu biti pouzdana. Tu nam može priskočiti u pomoć 
ačronautika; jer ako ptice, kako Gätke tvrdi, lete u visinama sve do 
7000m, to bi se u tim visinama morale također iz uzdušnog balona opa- 
ziti i tako bismo dobili posve točna, pouzdana opažanja iz kojih se mogu 
dalji zaključci izvoditi. 
Lucanus predlaže za ta opažanja, da se barem ovo bilježi: 1. vi- 
sina, u kojoj su ptice viđene; 2. vrst, ako je to moguće; 3. da li se ptice 
oglašuju; 4. smjer l&ta i napokon 5. brzinu njegovu. Nadalje se treba 
obazirati također još i na smjer vjetra i vrijeme, jer ovi faktori sigurno 
osobito za vrijeme selidbe u velike utječu na let. 
Rezultat opažanja, koja su se prema tomu izvodila, bio bi u prvom 
redu taj, da se ptice samo u izvanrednim slučajevima vide u velikim vi- 
sinama. Tako je jednom prof. Hergesell motrio orla u visini od 
3000m; osim toga su još viđene u visini od 900m dvije rode i jedan 
škanjac, a u visini od 1900m jedna ševa. Dr. Siiring opet priopćuje, 
da se je on sto puta digao sa balonom u uzduh no da je najveća visina, 
u kojoj je ptice (gavrane ili vrane) vidio, bila 1400m. Granica, do koje 
ptice obično lete, ležala bi po prilici u relativnoj visini od 400m a naj- 
veća visina rijetko kad nadmašuje 2000 m. 
Lucanus je također izvodio neke pokuse. Ponio je naime sobom 
u balonu ptice (Chloris chloris, Acanthis cannabina, Alauda arborea), koje je 
u raznim visinama (800—3000m) puštao iz balona. Osvjedočio se je, da 
ptica, ako je posve vedro, direktno poleti prama zemlji; ako je pak nad 
oblacima, da tako dugo oblijetava balon, dok joj se kroz kaku pukotinu 
u oblacima ne otvori vidik na zemlju, da onda brzo kroz ovu poleti dolje. 
Iz toga izlazi, da ptica za svoju orijentaciju treba da ima otvoreni vidik 
na zemlju; zato za oblačnoga vremena ptice i niže lete, što je n. pr. 
lovcima za šumske šljuke dobro poznato. 
