156 
U Belgiji su nadalje učinjeni pokusi sa golubom listonošom. Za 
tmurna vremena je najbrži trebao 3 sata 22 min., da prevali put od 
60km, dočim je za vedra dana isti put prevalio za 45 min. I ovaj pokus 
nam isto dokazuje. Mi po tom zaključujemo, da ptice kod selidbe ne vodi 
nikakav nagon, nego da se one orijentiraju po predmetima na zemljii 
po obliku zemlje, te da se valjda ne dižu obično nad najdonje oblake ali 
svakako uvijek u visini, u kojoj imaju najbolji i najdalji vidik; ta visina 
pako ne mora da bude odveć velika, jer je dokazano, da sa velikom vi- 
sinom postaje vidik sve slabiji. 
Spomenuti ćemo i jedan pokus, što ga je dr. Siiring izveo; on 
je u visini od 1600m pustio četiri goluba, koji su najprije jedno 1000m 
okomito dolje padali, a onda su ravno odletjeli k svojoj kući. Süring 
misli, da je u toj visini otpor uzduha golubovima bio premalen, te da 
poradi toga nijesu mogli rabiti svojih krila. 
Tvrdnju, da se ptice uzdižu samo u manje visine, potvrđuje ta- 
kođer K. Deditius u svom člančiću: Zur Ilohe des Wanderfluges der 
Vogel u „Ornithologische Monatsberichte“ 1902. Nro 2. pag. 17—19, gdje pri- 
povijeda, da u Krkonošama množina ptica pogiba poradi toga, što im se 
kod lećenja preko gorja na perju načini ledena kora od finih oborina, pa 
ne mogu letjeti. Da pak svoju selidbu izvode za jedno 104m dalje na 
istok, ne bi im se to dogodilo, jer je tu visina jedva 600—500m. Zašto 
one toga ne čine, tumači se tim, da visina, u kojoj se sele, nije tolika, da 
bi im davala vidik na toliku daljinu. 
Dr. E. Rossler. 
Prilog biologiji kukavice. — U svom članku „Les legendes sur le 
coucou“ podaje nam francuski ornitolog Xavier Raspail u časopisu 
Ornis, Bulletin du comité ornitologique international, T. XI. (1900—1901) 
Nro. 2. 3. pag. 243—250 zanimljiv prilog poznavanju biologije kukavice. 
Na daleko je rašireno mišljenje, da mlada kukavica, kada se izvali iz 
jajeta, izbaci iz gnijezda svojih hranitelja njihove mlade i njihova jaja, 
U tu svrhu misle, da joj služi udubina između krila na leđima, u koju 
uzme mlade ili jaja, te ih onda baci preko ruba gnijezda. Ovaj postupak 
mlade kukavice pripovijeda Toussenel još godine 1899. ovako : , Mlada 
kukavica, kada dođe na svijet, vrlo je nezgrapna životinja, koja ima na 
ledima koritastu udubinu. Ova gadna tvorevina skriva u sebi okrutnu 
svrhu naravi. Ptica, čim je izašla iz jajeta, izvodi čudna neka gibanja i 
nastoji neprestanim naprezanjem, da dobije sve, što je oko nje, jaja ili 
mlade, u svoju udubinu na leđima i čim osjeti, da je nečim opterećena, 
dovuče se do ruba gnijezda i baci svoj teret dolje.“ 
Ovomu se mnijenju odlučno protivi Raspail. On je godine i go- 
dine točno motrio mnoga gnijezda svoje domovine, te tvrdi, da nije našao 
ptice, koja bi tako dugo trebala, da ojača od one velike slabosti, koja se 
opaža kod svih golišavica (inisessores) nakon toga, što su izišle iz jajeta, 
kao baš kukavica. Još iza 48 sati, kada je mlada kukavica već prilično 
ponarasla, još je tako slaba, da leži posve mirno na dnu gnijezda te se 
još ne može gibati; samo katkada digne drhčuć glavu i otvara kljun, 
