159 
Gurmati evjetovi i parasitizam. — (Marin Molliard: Comptes rendus 
1901, T. OXXXIL.)[— Da uplivom parasita postaju gurmati evjetovi, poznato 
je otprije, no Molliard opisuje u pomenutom članku svom, kako Nat. 
Rund. (XVII. Jahrg. p. 152) javlja, dva slučaja, gdje parasit nije dje 
lovao neposredno na cvijet, već je živio na korijenu biljke. Među 
mnoštvom normalnih individua Primule officinalis našao je tri biljke jednu 
do druge, na kojima su prašnički i plodnički listovi bili u različnom ste 
penu petaloidno razvijeni, ali unatoč tome pojavu nije, kao što to obično 
biva, mogao na nadzemnim dijelovima bilina nikakva parasita otkriti; no 
zato su svi korijenčići bili napadnuti njim, i to micelom jedne Dematieje, 
dočim su normalne biljke bile bez te gljivice. — Nadalje opažao je pisac 
cvjetove dviju Scabiosa Columbaria iz raznih lokaliteta, u kojima su svi 
prašnici bili vrlo pravilno petaloidno razvijeni, no ni tu ne bijaše para- 
sita u cvijetu, već je na korijenu obiju individua bila znatna množina 
Heterodere radicicole, koje na normalnim individuuma iste vrsti u nepo- 
srednoj blizini pređašnjih nije bilo. 
Da su zaista pomenuti podzemni nametnici bili uzrok navedenih 
preobrazbi cvijetova, imade svoje uporište u pokusu, što ga je pisac 
izveo: On je zasadio na mjesto, gdje je bio abnormalan individuum 
Scabiose Columbaria, normalno razvijenu biljku iste vrsti; na godinu bili 
su cvijetovi iste upravo tako preobraženi, kao u njezine pretšasnice, a 
na korijenju je bilo Heterodere. Poradi tih je činjenica pisac toga mišljenja, 
da će se ovakim utjecanjem nametnika, koji žive u zemlji, dati protu- 
mačiti pojav, da se na ovom ili onom mjestu na jednom pojave nove bi- 
linske forme. Napokon dodaje pisac, da je i kod vrtna oblika Saponarie 
officinalis uzrok gurmatom cvijetu Fusarium, koji živi u rizomu. 
Ivo pl. Czékus. 
Telefonografi. — Prije 10 godina od prilike kušao je Edison, a poslije 
njega su kušali i drugi tehnici, da riješe ovu zadaću: riječi, koje se tele- 
fonom prenesu iz mjesta A u mjesto B, na tom mjestu trajno uhvatiti i 
kad god treba na novo reproducirati, da ih svatko može opet čuti, koliko 
god puta hoće i kada hoće. 
Nakon izuma Edisonova fonografa činilo se riješenje ovoga, kako 
se vidi i bez daljega ispitivanja, veoma važnoga problema, na prvi mah 
razmjerno jednostavno, pa teoretički i jest sasma jednostavan problem. 
Membrana telefona reproducira svojim titranjem valove zvuka na 
mjestu B. Umjesto da prisloniš telefon na uho, pa da slušaš govor, treba 
na membrani namjestiti fin šiljak, koji će titraje njezine utiskivati u 
voštan valjak fonografa. Ovaj može onda titraje, dakle i riječi reprodu- 
cirati kad god treba i koliko puta hoćeš. 
Jednostavna se ova misao nije dala praktički izvesti s razloga, što 
utisci šiljka na voštanom valjku nisu bili tako duboki, da bi fonograf 
mogao s njihovom pomoću reproducirati toliko jake titraje pločice, koji 
bi se osjetili kao zvuk. 
Tek godine 1900. konstruirao je Dussaud telefon, koji čovječji 
glas veoma glasnoirazgovjetno reproducira. Za davanje 
